i<$8 1760. Jul. Aug. Scptemb. 



10 ära Barn kutidc jag altid, til defs det fick hjålp, 

 veta når nådanet bcgyntes. Det åt nog, men 

 magrade , var blekt och hade blå ring under ögo- 

 nen. Vid begynnelfen af hvart nådan v^rdt det 

 fångliggande at vårk i knå öch ben^ Med några 

 pulver af Jalappae-rot 5 mafkfro, järnfalt och litet- 

 honing vardt det åndteligen hulpet från fina be- 

 fvårliga gåfter. 



Bland de medel, fom lindra de anftoter, 

 hvilka Mafkar fororfaka, h^i\i^g funnit kråkme- 

 <iel vara viflaft. Anledning därtil fick jag af dc 

 Ron 5 fom jag anfört i Kongl. Vetenfk. Acad. 

 HandL 1747, hvareft jag anmårkt, at paroxyfmi 

 af Binnikemafken altid Itillades når den ijuke fick 

 upkaftning. Når ingen ting annars förbjuder 

 kräkmedel , tager jag til ex. for et 4 års Barn 3 

 gran nyfs ftott Ipecacuanha, fom blandas med 30 

 gran fäcker. Detta delas i 3 pulver, hvarafbai^-r 

 net rtrax tager in et uti litet ljumt vatten. Gror 

 det ingen upkaftning inom en tjerde^els timpia, 

 (å gitvcr man det andra pulvret, och dröjer 

 då halfannan fjerdendels timma, inom hvilken 

 det garna fororfakar et par qpkaftningar, fom 

 år nog. Skulle dc mot formodan ej komma, 

 få gifver man eker äfvpn få lång tid det 

 3 :dje pulvret. Pä detta lattet hafvcr jag huN 

 pit många under paroxyfmis från fyåra plågor^ 

 Jag vil allenaft anföra et exenipel. Ar 17^1 fick 

 et Barn om 4 år fran fig en ftor metemafk om 

 morgonen. Sedermera fick det i 21 dagar hvar 

 afton klockan 7 et fafeligit (krikande, fom påftod 

 til klockan ellofvaom qvållen. På tilfrågan kun- 

 de det ej angitva annan orfak til fit fkrikande, ån 



