xyx iy6o. Jul* Aug, Septemb. 



varmt vatten, och råkade en ^ång at taga det 

 for varmt, dog han, och jag markte at et gan- 

 fka tunt (kinn fkilde fig ifrån honom ^ med hviU 

 ket han ofveralt var betåckt. Når jag rorer vid 

 en Binnikemafk med fpitfeil af en fin Sax, be- 

 gynner han ftrax at krålla, foljakteligen hafver 

 han kånfeU Når någon del af honom vifar fig^ 

 Ikulle rnan tycka, at det år lått at draga ut ho- 

 nom hel och håilen. Jag vet at det år omoje- 

 ]igt: ty ehuru man drager varfamt, begynner 

 dock den fjuke at åndteligen kanna likafom ny- 

 ftanilifvet, och et fådant kliande, at han far 

 convulfioner, om man ej gifvcr efter, öch kUp- 

 per af honom. Binder man da en Silkestråd 

 vid Mafken, få dragés tråden hela i ä ^ alnar 

 upilifvet^ men faller åndteligen af^ öch kom- 

 mer innan kort tit^ Någon del at honom kaii 

 och bor man draga Ut* Men drager tilan hårdt^ 

 fä gar hari atj och i def famrriäknåppéf det in«i 

 utilitvet. 



Håraf fer tnäti hvarföré fiirinikétiiafkeii årderi 

 fvårafte at drifvä bart. Örfakeil år, dels hans 

 platta flcapnad ^ hvilkeri gor åt han rorer tar* 

 marna i flere ptitiktar, dels defs låttgd öch far- 

 marnas många bugtcr. Men ftorftä fvårigheteri 

 kommer af den fofmogetiheten Maflien hafver^ 

 medan han art lefver, at kuriria hålla fig fall vid 

 tarmarna iiied fpitfen af fin fmälä' anda ^ och 

 med dc fugroreh^ fom han hafver på hvar led. 

 Håräf koriimer dei^ at den fjukeblifver fåhårdt 

 ängrepen ^ enar man bjuder til at drifva bårt 

 denrta Mafken. Vifte vi något medel^ fom do-i 

 dade honörn, utart at angripa mage och farmar^ 

 fl vore det lått gjordti ty når bart år dod^ kan 



