1 82 1760. JuL Aug, Septemb, 



^jingcn gadtbSrt. Når det ar intaget, kan jag 

 kånna huru Mafken häller fig uppe vid mag- 

 munnen eller där in til, och dä känner j^g det 

 ömtalta qvåljandet eller qvafwt Når det fe- 

 dan lider därtil^ athan fkall bart, fä jämkar haa 

 fig utfore, pch alt fom det lider, får jag mera 

 ondt i undcrlifvet, tillika med en kold ryggen 

 ptfore. Jag tycker mig ock hafva likafom kant, 

 at han flretar emot och vil ej bart, ja fä, at han 

 tyckes fuga fig fail, hvilket fororfakar mycken 



f^läga^ Men i det faipma han kommer ut, är 

 indringen äfven fä i^or, och dä kannas en kold 

 i fjelfva flolgången. Den delen af Malken, fom 

 forft kominer frarp , ar ej jåmn, utan fer ut, 

 foni ha-ii vore tärd, och ingalunda fä fri{k, fom 

 den andan hvilken fedan flites af, fom gemenli- 

 gen fker jämnt efter en led* Med den delen, fom 

 forft kon5mer, mäfte det ofriga utdragas f^ä myc- 

 ket man kan, och det . blifver for den gängenj 

 ty vid flere opningar den dagen yifar fig ingen 

 mer. Fattar man ej genaft uti och drager var- 

 famt pä honom, fä drager han fig tilbakars igen^ 

 Når ej mer kan dragas, känner jag huru det ta- 

 ger emot i ryggen , och knäpper til når han 

 gäraf.,, 



De flutfatfer, fom kunna dragas häraf, följa 

 af lig fjcifva. Jag behofver fäledes blott näm- 

 na, at denna Malken var af det flaget, fom haf* 

 ver fugror pä fidorna, famt den brcdafte lom 

 jag fett. 



Herr Po6t. Fornandfr, fom hafver in* 

 feeode ofver Sabb^tsbergs Brunn i St-ockholm, 

 h^r behagat Hieddela mig följande cafus. Som 



dea 



