ti% 1760. JuL Aug- SeptemK 



ftagot (lort htifvud-eller nflopps-dikc, fom nog 

 l ållan och nlitnaR midc i frora och langa dåldcr 

 forekoiiimer ; få undrade jag at vare torfäder, 

 fom i hela hundrade ar tordt krig i det landet, icke 

 bragt til ofs cn fa enfaldig kontl, fora kua- 

 de i et folkloft land fparn rufendetals dagsver- 

 ken. Hade min våg legat hemät, fä vifst fom 

 han bar ifrå Fåderneslandet , få hade jag fåkert 

 budit til :u värfva någon PäHlv Bonde-drång, ba- 

 ra for at hema fkåmnia ut ofs andre Landtbruka- 

 re^ ty konllen år cijeft ej llorre, ån at vi ju kun- 

 ne verkilällan utan någon Icfvande efterlyn. Man 

 lågge allcnail fin åker i fmala fåror, två eller tre 

 alnar bi;eda, ej olika Trägårdsfångar. Det ar 

 bekant, huruledes detta forråttas med plogen, 

 Man lljelper up en råt far, fä lång fom åkren 

 år: man vänder om och körer en annan fnr ut- 

 fore, forp Itjälpes emot den förra: dettar bhfver 

 fyggen af faran, fedan plojes däromkring upfore 

 och utfore, i tu eller tre hvarf, fä at hela faran 

 kommer at beitå af 6 eller 8 fårar j fållan har jag 

 fett färorne bredare, om icke där åkerbruket är 

 ofuUkon ligare^ fåfom emot Turkilka grånfen, 

 få ock i Moldaviet och Dobru^^an. Sädana fä- 

 ror låggas fä många fom få rum pä fältet : de dra- 

 gas fålcdes, ut vattufårorne , fom blifva dem i- 

 mellan, blifva fä mycket Outtande, fom jordmo- 

 ncn det tillåter^ om det år lerjord: år det fand^ 

 jord, bchoives ej detta, utan ärfaft bättre dra- 

 ga dem l.^ngs efter backen, än utfore, om den 

 är något brant fluttande. 



Dcfie vattufåror, fom blifva form^edelft åk- 

 rcn5 pl5jandc i täror, åro fä mycket tilråckcliga- 



rc 



