231 \76o. JuL Aug. SeptcmK 



ifrån, fä at en vattufår blifver imellan åkrcn och 

 renei^: andra åkcr-rcnar har jag Jcke fcdt i På* 

 len. Vid trädes-jords eller lindors upgorande ^ 

 niårkte jag, at de körde tvärt ofvcr fårorna, och 

 det allenalt i en ilat grundplogning, få at fåror- 

 nes gamla läge anda var fynligt, och vid nåfta 

 plogning tjänte til råtteljc tor deras läggande å 

 nyo. Men til denna tvårplogning, hvilken jag 

 ej häller for oumgångelig, iordras at akren år tå-/ 

 meiiga bred: fä bor ock därvid i akt tagas, at 

 detta plöjandet börjas niidt uppåäkren, om han 

 ligger i vattupafs, eller ock pä det ttalle dar han 

 har någjot ivag eller nägon dåld , fom lämedels 

 utan njgoc fårlkilt arbete kan upfyllas och jåni- 

 nas» 



Forbcfkrcfne fått at lägga åkren i fåror, har 

 följande fordelar med fig: \) Hålles jorden fri 

 for vatten och is, forsncdelft en vatnifär eller få 

 godt fem et dike pa hvarje f imns bredd, z) Den* 

 na myckeiihet at diken århälles utan annat arbete, 

 ån vanlig plogning, och den ofrie PäUka landboen 

 flipper kroka fin rygg och lyfta jord med fpa* 

 dan, 3) Sparcs det arbete, fom den upkadade 

 jordens afForande frå dikes-bråddarna hos ofsi for- 

 drar, 4) Undvikes koHnad(:npä muU-plogar och 

 Ipadar. f) Ager fäledes landrnannen fä mycket 

 n^er räderurn ut defs oftare med plogen vända fin 

 åker, fom är nyttigare 5 cfterty 6) Ogiåfen blif* 

 va begrafne och deras rötter upvände; åtven lorn 

 7) Jorden goresfot och los,dymedels at hon vid hvar* 

 je piogning flyttns, ur fit förra ilälle få mycktc 

 fom en fåras bredd, 8) Nårhelaäkren ligger i4el- 

 ler f fots breda ryggar, med. i eller li fots breda 



vat- 



