ma 118 gr^^i hade altfå ej mer ån p gran vat- 

 ten eller tuktighet i behälL Den af So^an qvar- 

 lemnade och calcinerade jorden behöll ännu min- 

 dre qvantitet vatten, och få vidare. 



j^f dejje anförde forföken^ finner man 



I ^ Kälkens hettande med vatten ej vara proportionelt 

 emot Jjelfva kalkåmnets hårdhet y ty kalk af Krita ^ 

 har jag funnit, åfven fom Du HamelI. c.ltraxt 

 hetta med vatten, åfvenlqdes kalk af Aggefkalen\ 

 men kaik at kalkften och Gottlåndjka Coraller^ ej 

 hetta forr ån efter en liten ftund 3 däremot kalk af 

 Snäckor och Mufslor hettar ej forr ån efter 2 a 5 

 minuter j likaledes ^^/^^?r^ 2S Fegetabilier ej forr 

 ån efter någon ftund. 



2. Den Mineralifka kalken y under flåckningeri 

 intumefccrar och fvåller famt faller fonder til 

 fint mjöl-, hvaraf denna kalken kännes etter 

 flåckningen hel jämn och fin. 



Den Animalifka kalken däremot, intumefcerar 

 val och fväller, men ej få fårdeles mjålas ^ och 

 en del aldeles intet 5 hvaraf kalken Snäckor 

 och Miifslor akid kännes något grof och (karp , 

 fom ännu tydeligare märkes med kalken af åg- 

 gefikalen. 



Den Vegetabilijka kalken intumefcerat aldeles in- 

 tet under iläcknuigen^ mjölas ock aldeles intet, 

 eller faller något mer f5nder an han förut är , 

 kännes ock dAxioxe grynig oz\\ pulver ulent\ 



3. Vatten til flåckningen tyckes den kalk, fom 



år af hårdare ämnen fordra mer y än den fom^ är 

 af låfare^ famt åexx Mineralifka mer ån den Anima- 



Ufkay 



