17^0. Odob. Növ. Dec 277 



nit detta är, til förvandlings I gemen åro de 

 mycket like mafkarne at Harkrankorne(r//?/^/^;i 

 jag . hade eck altid varit i den tankan, at jag 

 Itullc fä fadane Infeder af dem. 



Mafken (Fig. i.)-är nåftan li tum lang, når 

 han utftråckcr fig det måfta han kan; kroppens 

 tjocklek år at z| linea i diameter midc pä, mea 

 vid hufvudet och bakdelen år han fmalareJCrop-' 

 pen år mall af (kapnad fem en cylinder, men 

 framåt löper han fmaningom af , minfkar i tjock- 

 lek och urgor cn conifk figurj des tvånne iifta 

 leder åro åfven kågel-formipe. Kroppen år delt 

 i tolf leder och har inga fötter. 



Hufvudet t år helt litet, aflångt och hirdt el- 

 ler hornaktigt. Det år forfedt med mänga de- 

 lar, fom jag haft moda at rått urfkilja, emedan 

 maflvcn aldrig vilk ligga ftilla, och jag ej vå- 

 gade at tvinga honom dårcil, af fruktan a t {kå- 

 da honom 3 ty jag ällundade högeligen at le des 

 förvandling* Jag har dock bhfvit varfe, at huf- 

 vudet har tvånne fmä karta antenner, några fmä 

 kännare f/^/pi) inunder, famc tvånne ftora kro- 

 kuga hakar likfom klor, fvarta, härda eller af 

 hornakcigt lynne, famt nedåt bogda; deffe kro- 

 kar ligga ofvan uppä hufvudet och åro af lika 

 långö med det famma» 



Dä jag holt maflien imellan fingren, fåg jag 

 huru han utfträckre defla fina krokar, och hu- 

 ru han fåfte dem uti mitt finger, fimt fedan 

 drog kroppen framåt medelft ledernes hopdra» 

 gande. Jag markte dåraf, at deffe verktyg 

 utan tvifvel tjena honom at därmed bära fig ned 



S 4 och 



