%Z6 1760. Odob. Kov. Dec. 



jag na^ fedt förfölja håftarne, voro altid 

 hönor. Monne det år meddémforn med Myggor- 

 hos hvilfca endaft hohome fokaåt foda fig af 

 inlnnifkors och kreaturens blod? Aldrig blir man 

 ftuckcri af nagoft hann- mygg. Honorne torde 

 hafva mera foda at noden, tor äggens tilvåxt 

 &xih Utan at nämna om könets fkillnad, har 

 jag funnit hos Bromfarne tvånne åtfkillnader i-^ 

 incliani hannar och honor i deras fkapnad. 



Forft fittä ogongn hos hannen f Fig.f.J of- 

 Vån pä hufvudet helt tått tilfaniraans och hk- 

 fom hopfogade 5 men hos honan fFig.^,^ h ert 

 tåmmelig bred (kiUnad imellan ögonen. Hårpå 

 kan man {Iraxt igenkänna deras kon. 



* Den andra åtikillnaden år på kånnarena/onl 

 ligga uppå fnycet. Vi hafve fedt, at hönans 

 kännare åro långlagde och coniike (^Fig. 14. ^ J 

 iiåftan fä långa fom fnycet hvilket de betac- 

 ka ofvanpå, famt at de beftä af två delar, af 

 hvilka den forfta år kårt och gömd til en del 

 titi hufvudets hår, men^ den andra lång, hvilan- 

 des fig ofvart uppå fnytet. Tvärt om åro han* 

 nens kännare helt karta fFig. r^. ii ) och be- 

 tacka ingalunda fnycet /*. De beltd väl åfvert 

 af två delarfFig, i5 hc)^ men naft^n lika långa 

 den ena delen fom den andra. Den torlte af 

 deffe delar år nåftan cytindrifk^; den andra år 

 aldeles intet langUigd, utan afläng fåfom et o- 

 valt klot r. Deflc hannens kånnarc hnfva mån- 

 ga långa håf ^ måd fvarta, For ofrigt är Cnytct 

 forfedt med laöcett^like verktyg J juft fom hos 

 Itonan. 



^Brom* 



