1765, O&ob. Nov, Decemb t 283 



Men vi få råttnu fe , huru Skaparens mil- 

 da forforg lägger å daga, at hvar Man kan i 

 råttan tid fa fm Huttru, och hvar Qyinna fin 

 Man, fa framt icke ovanliga händelfer mellan- 

 komma: hvarom nedanföre. En fadan Guds 

 fkickeife vilar ofs tillika 5 at en oftadig ficor^ 

 lefhad, jämte Polygamien , år Gud mifshagelig, 

 och til flåg-tets ökning odugelig. Och fom Sta- 

 tens måtta angelågenhet beror inbyggarnes 

 myckenhet * fä äro tidiga och mogna giftermål 

 de båfta medlen til århållandc af folkrikhet. 

 Nu år, vid flutet af det andra och början af det 

 tredje Decennium, månnifkan hade til kropp och 

 finne faått fkickelig til hjonelags - byggande och 

 afvelfamhet , äfvcnfom könens antal, vid de 

 åren, i det nårniafte är lika 3 fordenftull hora de 

 politifke forfiittningarne jutt då på alt fått bi^ 

 draga til en flik förening Man och Qyinna imel- 

 lan. » Men när man befinnar, at den meniga 

 Arbets -hopens barn och ungdom å landet hafva 

 i längan tid varit utan all fäkerhet och forfvar, 

 få framt dg icke blifvit fkrifne for något jord- 

 bruk, eller ock hos Husbönder i ärstjenfl* fä 

 har den aldramintta delen af berörde ungdom 

 kunnat gifta fig och fåtta eget bo,ätminftone 

 den tid Naturen fådant ämnat, utan hafva de 

 mått, i ogift tilftäncj, fornota fin tid, fom tjenfte- 

 hjon, och fäledes do bort , utan at Staten for 

 dem fått någon årfåttning. Än vårre verkan har 

 fådant gjort på den ofriga, och kanfke ftortta, 

 delen af denna ungdomen, fom for fin trygg- 

 hets fkull, och i hopp om giftermål, har be- 

 gifvit fig ur Riket: och emedan defia lands- 

 flyg tingar mått bettå af Mankon y få vifar ock 



Ta- 



