joo 1765, Q&ob, Nov. DecemW 



vid fjelfva ■ hjertats bafis ännu mera ok t lig af 

 Valvularum femilunarium äfven befundne Qfli- 

 ficationer, hvarigenom cljeit blodet ■ {kulle hin- 

 drats a t återfalla til hjertat igen. Når altfä pä 

 enafidan^cj puls -ådern väl tätt fammandraga 

 lig 5 och pä den andra icke luckorne vål-tilflu* 

 tas, at g|fa hjertats rorelfe vederbörligen dis- 

 cronos med puls -åderns, fä har .en oordning 

 förefallit , h vilken mårkeligcn mäft hafva verkat 

 pä chxulationfen, öch, foijakteligen pä lifaktig- 

 lieteii i hela kroppen. 



Il:o. Hvad fom i -vandra hjert- kammaren 

 och i puls -ådrorne uppehåller blodet, det hin- 

 drar defs tilråckiighet i ådrorne, och återkomft 

 til högra hjertkammaren. Når fä efterhand blo- 

 det Mages från högra hjertkammaren, ftanges' 

 det ock ifrån lungorne, fom eljeft böra tilreda 

 det , och' gora at det far båttre egenfkap at 

 omkringflyta. 



Under denna Herrens fifta fjukdom har ock 

 det vifat lig af tilfåliigheterne, at ådrorne fvagt 

 omfört blodet, och at mera vattenaktighet än 

 god blod varit i kroppens yta, h vårföre tran- 

 fpirationeh varit fvag och conftitutionen cache- 

 étilk. Lungorne, fom ock faknat nog god blod, 

 hafva manat broft-mufldarne til tidigare famman- 

 dragning, at båttre opna dem, och fåledes har 

 b ro It et märkts trängt, faftån andedräkten varit 

 ftark ^ och äfven i den trögare bloden någon 

 gång ftåckning (inflammation) eller pleuritiflc 

 värk i en af lungorne. 



III:o. Efterfom nårmafte orfaken til blo- 

 dets uppehåll i puls -ådrorne vid vånftra hjert- 

 kammaren fåledes kommit at fammanltåmma med 



de 



