3 18 i/tfy.O&okNov. Decemb. 



två alnars djup, ~ften- kiftör, beftäende af tälgde 

 Kalkilens -hallar, hopiäftade med gänlkaVhvitt 

 bruk, i hvilka lägo männilko-ben af vanlig mån- 

 nifko-ftorlek. Emedan den döde, for hvars kropp 

 grafven nu opnades, i lifstiden begärt, at för ho- 

 nom nog djupt grafvas (kulle , lät jag Fortfara 

 med gråfningen något ofver 4 alnar djupt, da en 

 fin (and mötte, och tillika et längt ben-ragel efter 

 en månnifka af änfenlig längd. Auditeuren Sa- 

 muel Ekman, hvars kropp nubegrafvas flaille, 

 var en läng Man, ungefärligen om 3 alnars och 

 4 ä f tums längd, och kiltan var beftäld något 

 längre ån kroppen, derfore låt jag gora grafven 

 ovanligt läng. Vi Itadnade i forundran da vi fin- 

 go fe en fträckaaf männifko-ben uti fandeh, efter 

 hela grafvens längd, aldeles uti den ordning fom 

 •de fetat uti kroppen. Vid grafvens vältra kant 

 läg hufvud - (kallen med fina ibora käkar, fä arm- 

 pipor väl länga, med en hop anfenliga ref ben, 

 iedan lär - benen, och ät oftfa ändan ben - pipornc 

 med (kenbenen,fom ända ftråckte fig något in i 

 jorden vid grafvens anda , at de mälte utdragas. 

 Jag be filte at defla ben (kulle forvaras; men efter 

 jag ej fick ftadna qvar vid grafven, dä den igen* 

 kaftades pä begrafnings -dagen, hade de kallat 

 benen tilbaka och mulien derpä* Jag mäfte altfii 

 fakna tiltälle , at mäta benens längd , til fiftledne 

 manad, dä en Marmor - Grafvärd (kulle vid graf- 

 ven uprefas. Jag lät dä upkalla mulien, fä at 

 jag fann igen de (fora benen; men hufvudfkallen 

 var fondentroflad* Jag har nu mätt benen fom jag 

 fann hela* och har dem i förvar inne i kyrkan, 

 at fes af forbirefande, fom ofta här infinna fig at 

 iefe denna urgamla namnkunniga Kyrka. Lär- 

 benen 



