54 W37 l t Jan. Feb. Mart. 



få bar och ofruktfam, at det ofta ej lönar mödan 

 at bära lia derpå. Intet ftälle år likväl få magert, 

 hård t och ofruktfamt, at ju någre nyttige orter 

 dar kunde växa 5 om hvar och en finge fit natur- 

 liga ftälle. Hård- vallen foder fina, kärr och våta 

 ångar, andra växter: fomlige ållka Sol-baudet 

 andre {kuggan. Hvarfore icke fas och Plante- 

 ras gräs och växter til Bolkapens loda , få väl 

 fom til månnifkans ? Kreaturen måfte ju med de- 

 ras mjölk och kått afgifva hälften af vår foda, 

 famt med deras ikin, hår och ull mer än hälften 

 af vår klädnad. 



Herr Årchiatern och Riddaren Linn^eus har 

 titi defs Wåft-Gota Refa , på åtfkilliga åållen ta- 

 lat om en ort, fom växer i kärr, och kallas Kas- 

 fevia: en art af Poa Aqvatica^ Fl. Sv. 73. Jag hål- 

 ler nådigt at anföra hans egna ord der om, pagi- 

 na 44. u Kaflevian år ét af de ftorfta gräs, fom 

 3,våxa i Europa, åtminftone ibland de gråfen, fom 

 35 åro mjuke och tjäna til Bo&aps-foder. Jag har 

 „allenaft på et ftälle tilförene fett daraf et par 

 , 5 fiånd vid Husby i Småland, och onfkade då in- 

 3 ,tet högre, ån at vi i Sverige kunde få et få ftort 

 3 ,och frodigt grås til allmän nytta, Då jag refte 

 „forbi defla floder vid Venern, fåg jag et o grås 

 „våxa i dem f åfom ror eller f åd i den båfta Åker, 

 „hvilket alt var detta onfkeliga grås. Åltfå kun- 

 3,na alla omtånkfamme hushållare hår ifrån få til- 

 j,råckeliga Sådes-fron, och dermed bcfå fina fan* 

 3 ,ka kärr och magra bäckar eller floder, til fåftor 

 s,nytta, at intet utlåndlkt hofro häremot i någor 

 ,,måtto forliknas kan. Jag håller detta enda få 

 3,vårdigt, atdet kan betala all den koftnad, fom 



„an- 



