6% 1757* Jan. Feb. Mart. 



någorlunda fri (k, lårt at låfa. Men antingen ge- 

 nom värk , eller iångfamt långliggande, vid pafs 

 i halftannat ar, åro extenfores (arfi et meta farfi 

 få forfvagade, at han har något mehn vid gående, 

 emedan flexores altid ftarkare boja foten. 



Det år fkada at ej någon for ft and ig Medicus 

 eller Fåldkår, har varit tillades vidCuren, fom 

 härvid kunnat göra åtfkilliga vackra anmärknin- 

 gar. Utan har jag måft upfåtta denna Cafus ef- 

 ter den befkrifning foräldrarne lämnat Hogvordi- 

 ge Herr Dodfcor och Bilköp Beronius, fom fyn- 

 nerligen vårdat den fjuka, fedan jag (jelf bqfigti- 

 gat bemålte gåfle. Man fer dock håraf i;o)at lå- 

 dane (kådor, hvareft Dura mäter blifver något 

 anfenligen blottad , och bemålte hinna foljakteli- 

 gen mycket exponerad for luften, ej åro i det 

 alfeende få farlige fom almånt Auétorerne påftä. 

 z:o) lare vi hårat at vid defia (kådor ej mycket 

 bruka torkande, ad ft ringerande eller oljaktiga 

 Plåfter och Saifvor, hvilka hvar på fitt fått hin- 

 dra de fina Vafa at tilvåxaoch årfåtta det fom for- 

 loradt ar. 3:0) Hafve vi håraf et tydeligt bevis 

 huru benen våxa. 



År 1743 gingo fvåra Koppor i Soknarne om- 

 kring Calmar, då en Bondeflicka på <S:te året ha- 

 de elaka Koppor, efter hvilka hon fick en fvuil- 

 nad i nedra läppen, fom fnart gick ofver til kall- 

 brand, med få fafelig rota, at det innan kårt frätte 

 Up hela Hedra lappen, neder ofver hakan, gick 

 åfven högt på kinbenen, få at halfva ofra lap- 

 pen % up til nåfan blcf bartfråten. Ncdra kåk- 

 r benet 



* 



