71 1757* J an * Feb. Mart. 



Minne icke på de tått bebodde orter, hålft 

 hvareft torf eller ftenkol brukas til brånfle, de 

 månge ftåndigt rykande korsftenar, ibland andra 

 orfaker, måft bidraga dertil, at kölden ej il myc- 

 ket och ofta Ikadar växterna, fom i Skogslandet, 

 hvareft hufen merendels åro lålfynte och rummen 

 med mindre rök hållas varma? Må icke famrna 

 ikål kunna gifvas, hvarföre de åkerftycken, fom 

 ligga in vid våra mangårdar, båft beftå fig mot 

 Icold, når likväl åljeft omkring lador, ftora fte« 

 nar och gårdesgårdar på ångar och utmärker, köl- 

 den gemenligen måft fkadar? Jämväl, at vid med- 

 let af ftora byar och ftåder har kölden på gator 

 och gränder minfta värkan ? 



Vore på denna eller någon annan grund en 

 utvåg möjelig, at lindra den förnåtnfta olågen- 

 het, fom åtföljer vårt climat, få blefve en Guld- 

 grufva optåkt för våra norra orter i gemen \ men 

 fornåmligaft Lappmarkerne, hvareft ofta en eller 

 två, högft tre froftnåtter hvarje fommar, för- 

 dårfva den ymnigafte årsväxt, når i öfrigt him- 

 mels- ftreket år få mildt, at man innan 6 eller % 

 veckor tår både lå och fkåra, och jordmonen få 

 bördig, at den, på de orter man år fri för denna 

 fvårighet, gifver lika ftor vålfignelfe, fom dc 

 fruktbarafte länder på jordklotet, hvilket jag til- 

 tror mig kunna bevifa med hvad alla refe-betkrif- 

 ningar, fom kommit i mina händer, om de fena- 

 re berätta. Våra planteringar torde håraf vinna, 

 den fördel , at man kunde behålla många nyttiga, 

 faftån främmande växter, ofkadde til fena höften, 

 få af dem mogna frön, och fåledes på bcqvåmli- 

 gare fått vånja dem fmåningom vid climatet. Jag 



för- 



