i? 57. Apr. Maj. Jun. 141 



nar , och de fenare honor , och man mafte nod?» 

 vändigt hafva dem et ar lefvande, for al ofver- 

 tygas, at det icke få år. Nafta fommaren , fe- 

 dan man fångat dem, får man fc, huru de röda, 

 vid den tiden da foglarna flåppa fjädrarna, vandia, 

 lin färg i en annan och blifva gula, h vilken 'f arg 

 dc fedan ftåndigt behålla,, Man har, då de varit 

 i bur, fett efter , om de falt alla roda fjädrarna $ 

 men man har funnit, at de flåppa mycket litet dår- 

 af, och at ftorre delen af dem, utan at fållas, om- 

 bytas til gula. Denna ymfningen börjas vid näb- 

 ben och fortfar utfore ryggen och broltet, til defs 

 at alt fom forr varit rodt, blifver då gult. 



At Foglar på befynnerligt fått ibland andra 

 fin naturliga färg , har man äfven fett. En enda 

 gång har hår vid Afpenås håndt, at en Steglifa, 

 och en annan gång, at en Domherre, af långfamt 

 inneflutande i bur blifvit aldeles fvarta men få- 

 dant år fällfynt och ovanligt. De ombyten, fom 

 |ro Naturens verkningar, kan man med ftorre vifs- 

 het taga i akt. Detta fargfkiftandet har man haft 

 tilfålle at rona på få många och få oita , at då det 

 aldrig flagit felt, man med fullt fkål kan forfå- 

 kra, at detta varit hos dem naturligt. Man har 

 fedan funnit , at biand dc gula varit både hannar 

 och honor. 



<?*♦■•' 



Deras gula fårg år litet mörkare ån Citron- 

 gult* Fjädrarna åro, åfven fom på de roda af det- 

 ta {lågtet, ofverft gula, men under och nårmaft 

 kroppen afke - grå. Intet mera ombytes, ån hvad 

 på dem forr varit rodt. Den lilla fvarta tåffen vid 

 nåsbårorna, deras fv art - gråa ftjårt, och vingar- 

 na af famma fårg, med fina hvita rånde^Jbehålla de 



alt- 



