Apr. Maj. Jun. 143 



och bullra båft man ville , utan at de flogo bart. 

 Han beflot at forfoka ct lått at fånga dem, fom 

 fkullc fynas lojeligt, och torde förekomma mån- 

 gen (åfom otroligt 5 men flera åfyna vittnen kun- 

 na det beftyrka, och jag har -hört, at det fedan af 

 andra med lika nytta blifvit forfokt. Man tog en 

 fmal och lång ftång, och fom en fnara dåruti in- 

 tet kunde tåftas, vred man tilhopa en mäflings- 

 tråd , fåfte den vid ofverfta andan af ftången , 

 och i öglan af måffings- tråden faftknots en fnara, 

 hopflätad af några tagel ftrån. Snaran tråddes up 

 på famma fått, fom vid Donor brukas. Man för- 

 de up ftången, dit dar fogcln fatt. Man mättade, 

 tils man fått fnaran om halfen på honom, drog 

 då åt, och rykte riktigt ned honom, då man ge- 

 naft löfte up fnaran, innan fogeln kunde hinna dår» 

 af blifva ikadad* Råkade man ej altid at måtta 

 få vifst, eller (tota til foglen med fpodet, flog han 

 nåftan aldrig bårt, utanhuppade på enannan qvift. 

 Man har ofta forfokt, at på det fåttet metadeflafo- 

 glar i luften , och man kan då få få många man 

 Vil. De ofverblefne rora fig icke härvid. En~ 

 dalt de tå fylla fin mage och förnöja fin begårélfe, 

 bry de fig ej om, hvad ode ofvergår andra af de- 

 ras fiågte, 



RON om Slag , 

 Fårorfakadt af trång Halsduk t 



Ingifvit af 



PEHR ZETZELL, M. D. 



H varken Linne eller Halsduk var bos de åld- 

 fta Sveriges invånare i bruk , och fedan 



