i7J7« JM* Aug. Sept. 187 



udd - hvaffe krokarnc uti fig, och varder fåledes, 

 jåaite foftret, til rofs updragen. 



Som nu Grå-Skåls-honan genom fin egen un- 

 ge fångas få blifver tvårtom Vikare - ungen ge- 

 nom defs egen moder upnianad, at kläda fkått, 

 hvilket fker på det fåttet, at emedan ungen, når 

 modren blifvit fkuten, ftrax bcgifver fig i fjon, 

 ehuru ung han ock år 3 ty hångas fkråflarne el- 

 ler bakfottren på henne neder i vaken , hvarme- 

 dellt ungen efter en ftund bringas, at åter upkom- 

 ma på ifen och blifver då jämväl fkuten. 



Sifta fåttet 9 at uppå denna refa fånga Skålar, 

 i fall tilråckclig laft icke tilforene kunnat århål- 

 las, år följande: at Fårdkarlarne foka råka Grå- 

 Skålarne under deras afcogande uppå ifen fift: om 

 Våren Söder åt, då defla djur varda lå mycket vif- 

 f&re ihjålflagne, fom de icke få fnart träffa någon 

 vak eller opning på ifen, fedan de hunnit något 

 ftycke ifrån fina torra lågerftållen ^ och jåmvål 

 hindra fig fjelfve i fortkomften därmed, at de, 

 når någon jagar dem , lopa omkring til alla fö- 

 rekommande uphåfde, dock tilfrufne is-ftycken 

 och hogdcr, i mening, at finna något hål eller op- 

 ning til undanflykt, hvaraf håndcr, at Fårdmån- 

 nerne icke allenaft i häftighet få fina kålkar lafta- 

 de, famt til båten framdragne, utan hinna ock 

 tilbak| p at andra och tredje gången foka, famt 

 undertiden ernå lika byte, i fall is-ftycket år få 

 vidlyftigt, at Skålarne defsforinnanicke framkom- 

 ma til opna fjon. Skulle få hånda, hvilket ock 

 eljefl under denna åfventyrliga refa fker, nå- 

 got ftarkt vader fonderbrutit ifen, och detftycket, 

 hvarpå karlen år ? fkiljer fig ifrån den tafta ifen, då 



O 4 böra 



