t?6 1757. Ode. Nov. Dec, 



III. i. 



Ång % Mulbete och Gräsväxt. 



Angarne åro hår maft fidiåndté, flåte* frlé 

 från bufkar, fkogvåxt, ftcnar, tufvor och måfla* 

 fa at de åro beqvåmlige til bergnings, faft grås- 

 flagen icke åro de båfte. De ligga merendels få 

 til, at de få fortrifkning af det ifrån åkrar och går* 

 den nedflodande vårvattnet med godfel, flarn, gräs* 

 frön och flikt, dels ock af det om våren ifrån fjort 

 upftigande vårvatnet, når det år mätteligt, fom 

 mårkeligen hindrar at ångarne blifva måfslupne j 

 men blir vattuflodcn for hög eller långvarig, eller 

 ock vät-år infalla, få blifva de kårrlåndtc flotter- 

 ne fvåre at berga * til Sokneboarnes iiora fkada 

 och olågenhet. v 



Somlige af deffe ångar och kårr tyckas klar* 

 luren halva varit Sjo i forna tider, fom hålft fy 

 nes vid flora vårfloder, då vatnet likfom en^Sjo? 

 itiger up til fina gamla ftrånder ; och år åfven 

 tDärkeligt, at jordmoncn år helt olika ofvan och 

 nedanfore defle ftrandcr. Ofvanfore forefaller dem 

 art af jordmon, fom tilforene vid åkerjorden § z 4 

 år belkrefven, nemiigen Dungjord, Spicke-eller 

 ilark lera 5 Lermylla, {korjord med meraj men 

 nedanfore under matjorden forefaller endaft en 

 ifiårgelartig lera. 



Ångsptotflen beftår fornåmligaJt på denna 01V 

 ten deruti, at de icke tillåta ångarnas Vårbetan- 

 de 5 dels at de icke må up trampas, dels at efter 

 det fpåda gråfets afgnagande, det qvarblefhajej ma 

 forvifsna* och har man funnit en mårkelig åtfkil- 

 nad i Hobergflen på de ångar , fom blifvit varfre- 

 dade, och de fom blifvit vårbette, 



? : Him 



