t6 tyé^, Jm^ Febr. Mm. 



'nare dårfore ) at ringarnas Peripherie blir ärligen 

 ftorre , hvarpå Safvea fkal fordelas, Delsutom 

 inåfte en del af rotretne, fedan trädet blifvit 

 mycket ftort, ga djupare ned i jorden^ och nojä 

 fig med den tuktighet, fom år jordens egen på 

 det djupet, dit luft- vattnet ej hinner nedfjunka, 

 at oka Safvens myckenhet i våta lr. 



Ingen Tall kan blif r% til något dugcligt ftorverks 

 eller Mafte-tråd, fom icke upvuxit tåte med an* 

 dra 5 fåfom i et bampland. De , fom vuxit gleft , 

 få kärt ftam 5 vidlyftig krona, mycken yta och 

 liten kårna, famt anfenliga Saf-ringar^ och duga 

 foga til annat, ån brånfle, Äro de mycket gam^ 

 le, valjas de hålft, at gora det nu beikrifna rönet 

 på. Men Ajlkar åro dårtil de beqvåmJigafte, 

 både for deras vida Saf-ringar, och for det deras 

 rötter ej gä djupt j for hvilken orfak de hafva mer 

 känning af våta och torra Somrar* Men få gamla 

 .Alkar, fom Furu- tråd, åro rarej dock (åg jag , år 

 174g, en ganfka ttor Aflc nedhuggen på Krokeks 

 Kyrkogård i Öfter-Gothland* Den var otver 

 Diametern 6 qvarter tjock, och hade 210 Saf-rin- 

 gar: altfä belöpa 7 Scrupler på hvarring^ Några 

 affamma ftorlek, ftodo qvar. 



Eken torde blifva åldre ån Aften* den hår 

 ock vida Saf^- ringar 5 men på uråldriga Ekar, år 

 kärnan merendels ruten,åtminftonenåft vid roteA. 



Ganfka nödvändigt år at veta, hvad år et tråd 

 blifvit afhugget, hvarpå denna underfokning (kal 

 anftållas, annars år omaket, åtrainftone idet nu 

 omtalta affeendet , forgåfves. 



Jag har fjelf ej haft tilfallc at gora detta Ron; 

 men onlkar, at någrc Ikickcligt Ron - idkare vil- 

 le 



