JO 176^. Jan. Febr. Mart. 



1 :o Når Profvaréh f ånkes uti vatten , at fe om 

 det pallar fig med hans vattumårke, eller uti 

 drick^, at foifoka dels flyrkaj bor man Ikaka de 

 innclig|ande haglen jåmt ^ fä at han uti vät- 

 fkan ma llå rak och icke lutande^ 



2:0 Man måfte noga fe efter, at inga lufc- 

 blåfor fåfta fig vid Pröfvarens yta, under for- 

 foken. Til den åndan, bor alt (kum af drickat 

 bårttagas^ öch våtfkan tncd cn ^fked ofta omrö- 

 ras , få at berörde blafor tå ftiga up och for- 

 fvinna : åfven foni Profvaren då och dä bor 

 uptagas ur våtflkan^ och de bläfor forftoras, 

 fom fåftat fig därvid^ hvilka eljeft hoja honom 

 ^ våtlkan. 



3:0 Det år val lika mycket, hvad kåril, li- 

 tet eller ftort^ man brukar til vätlkornes prof- 

 ning, allenaft han dåtuti har riktigt fpel-rum^ 

 Men for vighetens (kul , kan man därtil lata 

 förfärdiga et matt ^ af fortent bleck ^ fom år z 

 tum djupare^ ån hela pröfvarens längd, och 

 håller vid pafs ~ qvät-ter i diametcn Detta 

 mått fylles på i tUm qår^ af den våtfka lom 

 profvas Ikal. Samtria kåril kan ock bru- 

 kas , at forvara Profvaren uti , dä det forfes 

 med läck, och något mjukt initoppas, hvaruti 

 Profvaren kan ligga, iitan at Ikallra^ når man 

 vil båra honom hos fig i fickan^ Eljeft kan 

 man ock, om få behagas^ gora et fårfkildt fo- 

 der til Pröfvarens forvajr. 



4:0 Profvaren måfte, tillika med tnåttet, val 

 fkoljas och torkas, iniellan hvart forfok: dår- 

 forc får man ej fånka Profvaren i någon våt- 

 fka 



y 



