r7<^3^ ^^^^ 



mor-brånd , men den feta qvartfen, fom i drum- 

 incr och körtlar faller åfvcn dåruti in, har icke 

 mera lidic, ån at den blifvic matt pä ytan» 



Vid Skordals^porten, hvaråll den bekante 

 Stenen i gronan dal finnen ^ forefaller et bcfynnei^- 

 ligsfliick hos Hällc-anen, fom är Tålgitens blan- 

 dad: i ty at den gar i ftora vågor, hvaraf de ned* 

 gående gora på ytan dalar, och de upftigandc ater 

 hogdcr, likaforn växelvis ooi hvar^nnan^ dårfor^ 

 kaliarnian den dalen, genom hvilken man tagit 

 fig väg tii Norige, port, for defs beqvåmlighet 

 itu], och har man där tiUälle tilflere lädane, om 

 det behofdes. Detta bäi:gs lålHynte befkaften- 

 bet tyckes förtjäna ^bifogade figur Tab* XII, 

 fig. I, upråttad efter den befkrifning Herr Tilas 

 behagat mig meddela ^^). En famling af dyliksi 

 kan uplyfa, fiift icke utreda viffii bårgs fkapcUe 

 hiftoria) ty bor ock bårgens (kifring, där deti 

 finne?, hvilkcn våra Gruf-drängar kalla bärg- 

 växten, altid i akttagas och befkrifvas. Den vä- 

 gige blifver altid obegripeligaft och vil jag af 

 denna anledningen endall utmärka et annat exem* 

 pel af en vertical Järnmalms*glng i Håftbåcken 

 uti Norberg, fäfom befynnerlig for famma orfak^ 

 Hvad naturen i deffe mål vifar fig hafva gjordt i 

 fmatt, det år ock fkedt i ftort, famt tvärt om^ Se 

 grund-ntningen Tab. XII, jSg, z- 



S 2, Längre 



♦) Herr Tilas har infor Kongl. Academien målt, dfc 

 han erkänner den nptecknade faguren vara tåmmeli- 

 gen nåra åfverensftåmmande med naturen och belå- 

 genheten kring Skordais-porten ^ fårdeles norrom : 

 men fom defs egen o.ftginal p an och profpeä-teck- 

 ning förkommit i vS:t Clarae brand, 1751, och den* 

 m år na efiec minnet ifrän är 1748 upråuad, fä kan 



