r7<^3- ISlov. Dec. 287 



Vi forfoge ofs nu til Jämtland igen, at dar 

 fc Jord-nmonernes torhålJande mot Hållc-arterne. 



Sä långt kalk och (kifFer-bårgen racka, he- 

 ttar icke allenaft jorden, fom täcker Hållarne, at 

 kalk-och (kilFcr-mylla, med lofa llenar af (amma 

 flag blandade, utan ock finnes i mänga lugn- vat- 

 ten det få kallade Blek€t(Creta friabilis) fom tyc- 

 kes dagcligen fåtta uti vattnet ,hvilket rinner 

 frän hogderne, och ofver de lor vittring blott- 

 ftåldc kalk- hållarne, ehuru famma vatten tyckes 

 vara klart och ganika Ijaftigt til fmaken^ ty man 

 vet at vatten formar fullkomligen uploia kalk- 

 jord til vifs myckenhet. 



Inägdcn af brynttens-bårgen, år jord-arten 

 likafom litet lerig, men i<:ke fammanhångandej 

 och har bäde fårg och egenlkaper lika med den 

 nåmde bårgarten. 



Imellan fjällen äter, dar ftållften vankar, 

 fer man tydeligcn glimmer-particlarne blandade i 

 en fin hvit jord , hviiken dä hon år vät, år litet 

 feg och gäfande j med et ord, lik de vid bårg- 

 verken fallande fega flammer, fom man får af 

 dylika bårgarter: hvarvid jag bor anmärka at den 

 fä kallade gafande egenfkapen år icke at tihkrifva 

 allenalt etlerämne-, ty jag har i et forfok flammac 

 ut det finafte af en fä kallad ftenvefa, och funnit 

 at den i elden icke bakat ihop, fom år lerors kan- 

 nemårkcj utan förhållit fig fäfom Trippel, hli 

 den ra och vät haft en leraktig leghet, fom år 

 en egenOtap hos det finafte ftoflet af alLa bårgar- 

 ter, äfven af glas. 



At föregående lårer finnas, at Jämtland, få 

 mycket man nu vet, hafver af naturen Mal- 

 mer i fina tjåll-trakter, hvaraf man må bnlhi il 



myc- 



