17^3 • t>lov^ De€.j |i i 



kuftna hafva dem hemma hos fig, komma i tjånft 

 pederåt landet på Svenfka fidan, och icke gå of-r 

 ver åt Norrige. Hårtil åro de vål fåfom undeN 

 fätare utomdeis pliktigej meö nar de for nagoit 

 vifs omftåndighet tro ng vara forbundne, år det 

 få mycket kraftigare at hälla dem til fina fkyldig- 

 heter. Sedan, at til hvart Nybygge utfes c| 

 ftorre vidd af land, ån man kan tro Kam nödvän- 

 digt behofver, och kan hinna med at fkota, pl 

 det han icke mä hindra och ;uteitänga en annaix 

 ifrän at få låtta fig ned och nyttja det, han f jelf 

 ej kan bruka j dock at f ä långe ingen annan an-i 

 malt fig, han jämvål utom de foreikrefne grän^ 

 for, må nyttja hvad han kan: I hvilket affeende 

 jag tyqkcr det år vål gjordt, fom berättas nu yat 

 ra brul^eligt, at hvilken Bonde fom hor få til , 

 och vil i Fjåll-Traften inråtta fig fåboftålle, han 

 far dårtil Tings-Rattens lof y men med déc 

 uttryckeliga förbehåll, at om någon Nybyggåre 

 ^^ii där f åtta fig ned, få måfte han til honom af- 

 lämna fit fäboltälle. 



Dock går detta alt nåftan ingen ting anna^ 

 ut på, ån at allenaft det må kunna nyttjas, lorri 

 Naturen lämnat få godt fom aldeles tilreds, eller 

 ock med ringa moda kan til nyttjandé tillagas j 

 ta>en om man (kal tanka på at nyttja det fom fof- 

 idiar mera arbete och koftnad til rodning och up^ 

 odling, innan någon iordel kan hämtas dåraf, fa 

 tyckes mig, at det allenaft på tvånne fått lårer 

 lofva någon mojelighet^ Det ena år, om pä de 

 ftållen, dar tilråckelig fkog år at tilgå, något för- 

 delaktigt Malmbrott kunde upfinnas, hvarige- 

 nom tolk kunde dragas dit, fom genom Grufve- 

 arbete och korflor om vintren kunde förtjäna fig 

 U 4 fo- 



