io8 1756* Apr. Maj, Jun. 



dagsijufet, och med egna ögon fåg, at en man 

 fom 6611 på at gråfva en grop, fanten ymnoghet 

 af defla til 4 fot i under jorden, der de då voro 

 fyiTellatte, ät bora lig halup til dagen. Hålet de 

 gjorde, var hel triiidt och flått, Tom hade det va- 

 rit boradt med en nafvare. Man visfte ej hvad de 

 åto, utan tros, at de ätit jord, den tiden de vo- 

 ro (kråpukar eller eruca^ ty fedan de kommo fram, 

 kunde man ej märka, at de åto någon ting. 



Folket hår i landet voro alla äf den inbillnin* 

 gen, at de uti en f ådan oåndelig myckenhet kom- 

 ma fram hvart i 7: de år, emellan hvilka år de 

 meme dem ligga under jorden, endaft at någon 

 enda hvar fommar vore hår och der i fkogarna. 



At défla Grå - håppor hvart fjuttonde ar 

 låta fig hår i Penfylvanieft Uti en få forundrans 

 vård myckenhet infinna * derpå har man tam* 

 lig fåkrä bevis. 



Uti Wikaco 'kyrkj o-bok ^ år 171 f. har dä 

 der varande Svenfka Probften och Kyrkoherden, 

 federmera Probften uti Hedmora, Herr And* 

 Sandel infort följande anmärkning : 



* f Uti denna (Maji) månad upkom utur jor- 

 " den fårdeles Flugor eller Gräshoppor, fom de 

 "Ångelfke kalla Locuftsj desfe kommö alleftådes, 

 "ja på hårda vågen, utur jorden, hafvandes fkal 

 "alt ofver fig pa munnen, kroppen ochfotternä, 

 "och fyntes underligt, huru de med detta fkä* 

 "let kunde göra hål genom hårda jorden. Når 

 "de kommo utur jorden» kropo de utur fkälet* 

 rfiogö få bårt$ ochfattefig aileftådes på trån, 



