■ 



i?}6. Apr. Maj. Jan* 119 



jakåftarne från h varandra. Nu kunde man hål- 

 la något uti Patienten, at f6rloka,om han ägde för- 

 måga at fvålja. Jag värmde derfore litet vin, och 

 fom der fans något af Medicamentet, Gratia Pro- 

 batum kaliadt , ty dråp jag 20 droppar deraf 

 uti fkeden och hålde det uti honom. Så fnaut 

 han fick det i munnen, vrålade han fom en oxe, 

 då de omkring-ftäende Tade, at han gaf up andan* 

 men tvärtom fvåigde han, efter något motRånd, 

 ned vinet tillika med dropparna. Härefter bör- 

 jade han något fv ettas uti anfigtet och blef rödare 

 om kinderna. Kl. f började han at blinka, när 

 någon ftack på ögonen, och KL 6 vid lag, något 

 rora armarna. Jag låt då lågga honom up uti * 

 en fång närmare fpifen, famt lägga om armar och 

 ben med varma kläden. Ätven fick han et par 

 fkedblad ljumt vin. Kl. 8 började han täla. Det 

 gick i början mycket otydeligt,' men fedan man 

 kunde forftå honom, fantiferade han om,at han va- 

 rit i en fkog och fått ondt fång, fom de fåja. 

 Når jag nu fåg om fötterna, var kålen aldeles 

 bårtaoch tåerne fågo icke fvarta ut, iåfom fSrrj 

 dock voro f6ttren ännu , tillika med benen , iskal- 

 la. Kl. ic. ungefår om aftonen, började hanar kunna 

 litet rora benen, och klagade öfver värk i dem och 

 fottren. Jag låt åter doppa et klåde i kallt vat- 

 ten och flå om dem. Han åt då litet ågg-6l och 

 fof någorlunda om natten. Morgonen derpå vo- 

 ro fåttren värme, värkte ej eller mera, och 

 tåerne hade fin naturliga färg y dock voro de med 

 fottren mycket ome. Pulfen gick då nog ftarkc 

 och han klagade ofver mycken torft. Hade jag 

 haft Lancette for hand , hade jag vift opnat ådren 

 på honom, Men fom jag få väl den, fom mitt III* 



