i?6 1756. Jul. Aug. Sept. 



afkan kunde gora hinder i drifningen genom nå- 

 gon bly-glafets reduétion, i fynnerhet i ftark het- 

 ta, hälft famma a(ka då får en faltig oflåkt kaUcs 

 egenfkap. Sedan all kalk-fålta, hvilken icke 

 gifver vattnet någon fårg, på det nogafte blifvit 

 utkokad, och fkilgd ifrån den utlutade och dår~ 

 efter brände ved-aflcan, fom med moda och . icke 

 utan många vattu-pågjutningar fig gora låt, åfven 

 fom ock med brånd kalk Ilen befkaffat år, at den 

 fordrar en modofam och långvarig utlakning; 

 brändes afkan återigen på famma fatt, och varde 

 å nyo lik en oflåkt kalk. Denna utlutades åter» 

 igen på forberorde fått, och fans genom Sanning 

 åter blifva en oflåkt kalk, och fa vidare på fam- 

 ma fått, fom rönen angående kaiken, uti denna 

 Kongl. Vetenfkaps Academiens Handlingar for 

 April, Maji och Junii månader år 1749, innehålla. 

 Jag underftår mig dårfore icke at påftå, at kalk 

 år en uti vatten hel och hållen uplåfelig jord, få 

 mycket mindre, fom all ved-a(ka då med famma 

 Ikål {kulle kunna fågas vara hel och hållen i vat- 

 ten uplofelig, 



ip # Beträffande den egenflcapen af en oflåkt 

 kalk, aD intet gifva vatnet någon fårg genom des 

 uplosning dåruti, famt at oflåkt kalk af Mineral- 

 riket, (kal, då den lågges uti en brun potaflc- 

 lut, efter fomligas mening, upfluka den bruna 

 fårgen, eller den famma prsecipitera, och luten fe* 

 dan blifva klar fom vatten v få har jag forfokt , at 

 til en fådan pota(k-lut lägga fin pulveriferad 

 lårfik och val bränd kalkften, at därmed ofver eld 

 koka; men fom jag dåraf ingen fårg-upflukning 

 markte, lade jag efterhand alt mer och mer där- 



