m$6. Jul. Aug. Scpt. 213 



]a famnen vida omkring , hugger han dåraf hel 

 karta klabbar och brukar fina 2 breda och långa 

 f fre och nedre tänder helt kringt och fnålt växel- 

 vis emot hvarandra , at fpånorna fe ut lika fom de 

 med en fmal fkål-yxa varit los -bilade. 



Alla trån fäller han up emot backen , och 

 fpringer fjelf et långt ftycke itrån vid ned - fal- 

 landet. Når tråden råka at falla up i qviftarna på 

 annan ftående (kog , få ftumpar han af det lika- 

 fullt, få långt han hinner til 5 men blifver han 

 fkråmd itrån de nedhuggne tråden, eller nodgas 

 lemna dem for annat emellankommande arbete af 

 dåmning eller omlagning vid hus och dammar , 

 låatde imedlertid hinna torkas, blifva de qvar- 

 liggande, ofta ofver zo til antalet. 



Ytterft vid ålfven, dar hufet år, har han 

 enkel nedgång 3 men längre up brukar han val 10 

 vågar, hålft i mjåla och fand-backar. 



All mull fkjuter han med bak - fötterna ned i 

 ålfven, åfven få forer han jorden up på hufet, 

 famt, på lika fatt fom fkålenom vintertid, håller han 

 dammen öppen med de Jamma, hvarfore ock defs 

 nageMika klov på bak-lkråflorna altid finnas mera 

 aotte, famt med en ftadig hinna mellandragne, 

 f åfom på ånder. Framfotterna åro utan fådan hin- 

 na, famt hafva långre fpitfiga klor 3 och dårfore 

 beqvåmare at grafva och kraffa los jorden med. 



Når han firnmer och doppar, få flår och 

 plumpar han ganflta ftarkt med fin långa, breda 

 och ftyfva fpol. Forfta gången han dykar, få 

 håller han fig nog långe under värnet* men de 

 ofrige gångorne dröjer han ej långe, och håir 



P 4 l er 



