3 ix ^ 1756. Oft. Nov, Dec» 



FORTSÄTTNING 



Om Bofkaps-Jjukan, 



Ingifven af 

 E. Z. TURSéN. 



/j| t månnifkorna åro fins imellan olika til 

 y% deras naturs verkningar, i det den ena kan 

 X Ä fördraga ? hvad den andra ej tal lukten af* 

 en (kådas af famma, fom en annan utan fkada dub- 

 belt kan njuta m. m. tyckes ej vara få mycket 

 underligt, i anfeende til månnilkornas myckna 

 konftlande med fin natur j men at uti fomli* 

 ga mål, Få-kreaturen, fom mera följa Natu- 

 rens enfaldiga ordning, åro lika befkaflfade, för- 

 tjänar mera upmårkfamhet. I allmänhet for- 

 draga altid kreaturen uti äe Norra orterna me- 

 ra, ån de uti de Södra, i jåmforelfe emot af* 

 lågfenheten. Dock tål detta ött undantag: ty 

 kreaturens betande ute, nar lång och blid er- 

 ter-hoft år, åftadkommer en fvagblod, fafom 

 uti Skåne 17 ff-, men måft kommer det an på 

 kreaturens kropps ftållning (conftitution,) hvar- 

 om jag en annan gång tanker (krifva, efter det 

 nu {kulle blifva for vidlyftigt. Detta har tor 

 mig varit iå mycket nödigare at förut nåmna, 

 fom en Landtman i annor håndelfe kunde bru- 

 ka lika ingifning, utan åtlkilnad på orts och 

 kropps befkaffenhet. 



Uti de Zine nåft foregående Quartal af Kongl. 

 Vetenfkaps Academiens Handlingar, har jag an- 



fordt 



