i7^<^* Jan. Vthr. Mart. 



eller nekade y om allenafi en vederhörande pol kyles ^ 

 under det ät den andra upvdrwes. 



Herr Wilsons forfök beftyi^a denna flut- 

 fats. Han håller endera polen intil lagan af et 

 ljus, vid pafs cn half minut , mer eller mindre, 

 efter ftenens tjocklek (Fig. VIL)^ Når däTour- 

 maiinen föres ifrån lågan 5 befinnas bagge poiernc 

 fådana, fom den up värmda bor blifva genom 

 jitkylning. Orfaken år,^ at denna värmda pol 

 mäftc af luften, fom år kallare än lågan, kylas 

 och derunder draga fig tillamman, hvarigenom 

 han, enligt fin natur, antingen blifver jakad 

 eller nekad. Låt K på detta f åttet vara vårmd, 

 fä blifver den jakad j jag fager at F boråfvcn 

 blifva det, ty emedan K år varmare än F, få 

 inäfte den förra i luften draga fig mer tilfam- 

 man, ån den fenare, och derigenom drifves den 

 Jnnevarande hettan emot F, fom fäledes måfte 

 komma i utvidgnings-tilftånd , och mer behof- 

 ves ej for at fa den jakad. En Smed drifver ju 

 elden nedfore , dä eld -kolen beftånkas med vat- 

 ten? Nåftan pä famma fått går hår tiU 



Herr Wilson anmärker vidare, at F efter 

 en liten ftund blifver nekad eller aldeles förän- 

 drar fin kraft. Det bor ock verkeligen på det 

 f åttet tilgå : ty fedan denna fidans värma inifrån 

 tiltagit under få fecunder, fä uphorer det om- 

 fider, hvarpå hon börjar kylas, och derigenom 

 blifva nekad (§.4*)* 



8. Herr WiLsoNs forfok år ganfka riktigtj 

 men kan genom for ftark eld fnart mifslyckas. 

 Om Tourmalinen år tunn, vånnes långe eller 

 lågan år mycket ftark, kan derigenom hända, 

 at fränvåndg fidan åfven vinner någon anfenligare 



vår- 



