1766, Jan, Febr. Mart. 6p 



fin kos, dä han äter i fenare fallet utan fiippu- 

 i-ation gar bort genom afFjållning och borttor- 

 kande. "Bagge delTa j^ukdomar åro få Hora vart 

 flågtcs plägöris, fom de åro allmanna och folk- 

 odS^ie, famt for de flåfta månnilkor i vefldca 

 oundvikclige, dar de en gång fåfom farfoter in- 

 kommit. De åro väl gerna mer eller mmdre 

 maligna , ak efter Epidemiernas olika art och 

 andra oraftändigheters fluljaktjga bcflM-iffenheri 

 men altid år hvardera for fig under påftilendct 

 fä fvår och åfventyrlig, at Patienten har fullt 

 nog af den ena, och behofver ofta allä-fma kraf- 

 ter, til at val igenomgä den» I fädant^ affeende 

 har omtankan hos folket blifvit lika få allmän, 

 fom farhågan i fig fjelf varit nödig, at albojä 

 och förekomma alla tilfållen, h\^arigenom bagge 

 defla forliga fmittor fkulle hos någon perfon på 

 en gäng komma til at råkas. Håraf har håndt, 

 at Audorerne fållan eller aldrig fått detta åmne 

 at ibland fina obfervationer infora, och knapt nå- 

 gon enda trovärdig Practicus kommit at le och 

 tilråckeligen belkrifva egenteliga förloppet och 

 utgången af defla olika f|ukdomars pä en gäng 

 timmade mote. Ja, fjelfve vår hogtberomlige 

 Archiater, Riddaren Herr Rosén von Rosen- 

 sTEiN, fom åger få vidftråckt och mångårig 

 forfarenhet, vitnar med tydeliga ord, i defs U»- 

 derrdttelfer om Barna - fjukdomar och deras Bote' 

 medel ^ p.f-j. om denna håndelfes ftora f ålliamhet, 

 dä han få Ikrifver : Koppor och Mdfsling gä ofta f^' 

 en och famma^ ort på en gängy men fä vida jag vet , 

 bar ingen haft dem fd en gång y utän furft den ena^ 

 ttch fedan den andra. Denna fenare omftåndighe- 

 leti beftjrker Herr Prof. Dav. Schultz i fia 



