édb t766. Arprilis^ K^åJO^ Juhius. 



éUer Mims ofvcralt. Jag; förbigår ock nu at 

 anföra, hvad flutfatfer håraf kunnat dragas til 

 iiadfåftelfe af det rc{ifterandemedlet>fom Vilson 

 antager pä alla kroppars ytor ^ for at nåmna nå- 

 gra af de ofriga rönen vid Tourriialins Eleåiri-' 

 citet* Når ftenen gnides emot andra kroppar, 

 blir den altid Poflth. Diamanten allena gjorde 

 ^enen Negätiv. Samma ilen var fä lättrörd, at 

 luftens gnidning allena, når den med puft drif- 

 ves däremot, upvåckte en pofitiv kraft. Men 

 då luften tillika var mycket varm, vidtogo ock 

 de af vårman härrörande ombyten, och famman- 

 fattes med de förra ^ härvid bor jag fåfom nytt 

 anmärka, at denna luftens gnidning åfven for- 

 mått eleå:rifera vårnidaglas, oeh Ambra. Tour- 

 inalinifka polernas beftåndighet och olika lågc 

 emot fkapnaden, hade Vilson tilhiUe at llad- 

 iåfta vid flera Töurmaliner, h vilka dels hade 

 dem på fidorna, andra på kanten och ån andra 

 diagonaliter efter hornen. Defla poler ändrades 

 ock hvarken genom flipning, eller kallande ut.i 

 eld, at dc blefvo glödande. Men kaftades dc 

 glödande i kallt vatten, fä de mänga fprickor 

 och förlora all eleftrifk kraft» 



Några åi' därefter träffade Herr Vilson på 

 åtfkilliga ftenar af olika färg och ftorlek, fom 

 liknade Tourmalinen i anfcende til eleftrifka e- 

 genfkaper. Den vackrafte däribland liknade en 

 Rubin, andra voi o blekare och en Itotte pä 

 Orange -iårg. Det fåges ej hvarifrän de kornr. 

 mir> men alla kommo i fken och härdhét när-' 

 maft Topafen. Således gifvas flera Tourmaii* 

 ner, än den brun -gula Ceylonifte, hvilka alla 

 Kade polerne béiägne på olika fått^ fom inga- 

 lunda 



