i^^ i7<^6i.I Apritis, Maju^ Junius. 



Utförandet af hela denna calculcn f åfom nog 

 vidlyftig, vil jag dårfore låtnna, och år det nog 

 at hafva utftakat den vågen fom bor tagas. 



Viile man foka detta Problemets iip lösning 

 med den noghet, at planeternas orbiter icke 

 vidare fkulle antagas vara cirklar, utan Ellip- 

 fer^ uti hv^lkas gemenfamma jåmvigts - pun6t 

 med fölen, deras focus år belågcn, fä kan i 

 ftållet for radierne a och radii veftores uti EUi- 



pfer,hvilka finnas af följande ioxmM[ ^ f y P 



uti hvilka Af år diftantia media, A exccntrici- 

 teten, och >' den vinkeln fom radius veöor pä 

 en gifv^n tid defcriberar ifrän planeteiijS aphe- 

 lium j fattas i ftållet j hvarvid man allenaft mär- 

 ker, at ängeln y bor gifvas uti cn funétion af 

 vinkeln (p, eller det fom år det famfna> at for- 

 hällandet imellan vinkeln (p och y uti denna 

 formula bor gifvas for hvalje gifven tid, hvil- 

 ket hafves genom planeternas Theorier, och 

 kan faledes genom de förra tequationerne altid 

 ;s finnas uti <p, och x eller DA uti en funkti- 

 on af 2:. 



Ville man vara ånnu nogare och hafva af- 

 feendc pa planeternas apheliers rorelfef, fä kan 

 i ftållet for radius veftor, en quantitet af den- 

 na formen M f — -r-^ ) brukas , uti hvil- 

 VI— A.coCiSfe/ 



ken N utmärker ilcilnaden imellan planetens ro- 

 relfe in longitudinem och Apfens rorelfe. 



Uti denna min anförde folution kan åfven 

 den corrcdion hafva rum och med lätthet ap- 



plice-^ 



