2 ro it66. Julius, Äuglifl:, Scpt 



fka fig, kommandes fedan til riktig upbiyt- 

 ning, famma dag Koppc-utflagct började , el- 

 ler d.ij. Maji, h varefter den alt framgent Tup- 

 I^Urerade med tjock materia. Men hos alla dc 

 ofrigc^ fom fingo Måfslingen efter Koppe - iitfla- 

 get, torkades Incifionerna bort^ utan at feder- 

 mera bryta up igen til någon vidare fuppura- 

 tion.^ Månne man ej bor hårleda fådant frän 

 den feber- torka, fom åtföljer Mårslin^en, fedan 

 hnn utflagit^och febern då altid forhojes? Man 

 fer ju, at detta famma ofta hSndcr med fontar 

 nciler och andra far, at de förlora fin fuppii- 

 ration och aftorkas vid infallande febrar. Herr 

 HoMK märkte, vid fin Måfslingc-ympning^ 

 at, ehuru. Incifionerna, hvarigcnöm Måfslingen 

 ympats, hade fuktat fig alt medan MåfshngC" 

 giftet låg fordoldt i kroppen, få aftorkadcs dc 

 likväl aldeles, fedan Måfslingen flagit ut (i)» 

 Således lärer orfaken, hvarföre Incifions- fåret 

 pä Jan Peter icke torkades, varit den, at fe- 

 bern hos honom vid eruptionen var lindrig, 

 hvaraf hånde, at ingen fynnerlig feber -torka 

 II p väcktes. I fig Ijelf blef dock fuppurationen 

 verkeligen interrompcrad, h vilket man tydeli- 

 gen blef varfe af det at materien ur Incifions- 

 fåret blef tunn ; men den repade fig igen efter 

 ct par dagars forlopp. 



Jäg gör nu af detta den flutfats, at når 

 Måfsling kommer in uti en Kopp- ympning, 

 och hinner utbryta til riktig feber, verkar 

 han på Incifions -(året den ändring, at det fam- 

 ma genaft torkas och i2enlåkes4 



Nu 



(i) Se Home's Medtcal Faäs and Experim. coroflar. 8, 



