1766. Odok Nov, Dec. 293 



z. Både Analyfis och Synthefis blifva 

 Jkårtave igenom följande Theorem: Om fex rå- 

 ta linier, JEy EC, C^, gLj LB, BJ^ fig. y 

 räka hvarandra i femtoii punfter^ fäiom i figu- 

 ren, och tvåmie utaf dern, fäfom JEy gLj aro 

 få fkurne af de fyra ofriga, at forhjiii^ndct i- 

 mellan Reftanglarna, fom imiehällas af den e- 

 na liniens atflcilda Segmentcr, blifver lika med 

 förhållandet imellan reétaBglarna, fom innehål- 

 las af den andra liniens likbelågna fegmenter, 

 f ä at man hafver AN:NE .-GAziHg.^gD 

 + DL:LH', blifva alla andra tvä linier, fäiom 

 ECy BA^ hvilka man tager ibland åt fex gif- 

 na, pä et dylikt fått flvurne af de fyra ofriga, 

 fä at man tär ED:DF + PC:CE — AH:HB + 

 B 1:1 A. Håndelferna äro tjorcon. 



§. 3. Om linierne Ag y Bg^ fä 

 ftålde, at antingen Dg eller Cg^ låt vara Dg^ 

 blifver parallel med AB^ och Cg dragés famt 

 rakar AB uti blifver ED:DF FC:CE 

 BI: I A, Härigenom kan man lätteligen fä fam- 

 itia linier Ag^ Bg fä ftålda^ at Dg blifver pa- 

 rallel med AB. 



§,4, Om förhållandet ED:Dt + FC:CE 

 Fig. 7. eller BI:IA vore fädant, at / träffar 

 in med a:, dar AB.^ DC rakas^ finnes läcteligen, 

 at DHy fom dragés parallel med AB^ icke rå- 

 kar Locus i nä^on annan puncfc ån i). 



§^ Om Conftruftioncn i §. 3. behålleSj 

 punkterna ^, G fam manbindas, gG råkar AB uti 

 t och punften G poneras tråita in med gy fin- 

 nes fifta ftållningen af fädan^ at Ix hliv til 

 IB i famma proportion fom I A til /A Päfam- 

 ma fått finnes Tangentens 5 uti JSpMUning Z) r lå- 

 dan ^ 



