17^7- JäOt Febr, Mart 39 
lingsas Stad, på Nolha^a Rufthåll, Alstro* 
MERfka Sterbhufct tilhorigt, upodlades for to 
Irfedan, och gcnomfkars , med ftorre och fmår- 
re diken, en dä onyttig, men nu gråsbårande, 
Måfle, på hvilken jag, åren 17^9 och 1760, 
gjorde åtfkilliga forlok med planteringar, hvar- 
om kan låfas i Kongl. Academiens Handlingar 
år 176 1. Når denna Måffe dikades, bartrog- 
des ock dårutur alla forekommande rötter och 
ftubbarj men nu finnas fådana i famma diken, 
fåkert tilkomne på famma fått, fom i Afarps 
Måflar, nämligen genom upflytning, fedan 6f- 
vcrfta flcårpan , fåfom bindande,^ och dårfore hin- 
derlig for rötternas upfimmåndc, blifvit genom 
dikande undantagen. Pä flere ftållen fker fåker- 
ligen det famma. Mången Landtman dikar fi- 
na Måflar och låter bårttaga dåri liggande ftub- 
bar 'y men om några är finner han en ftubbe hår 
och en där i hvart diket, dä han harmas pä arbets- 
folket, och i fynnerhet Dalkarlar , fom måft for- 
råtta fådant arbete > hvilka dock kunna vara o- 
flcyldiga, emedan detta år Naturens eget arbe- 
te. År i74(S och 1747 låt min aflediie^^lFiader, 
Bruks-Patronen Herr Fred. Rothof,^ gdnom- 
dika en Mäfle pä Spånga Såteries ågor, halfannaii 
mil från Efkilstuna Stad. Et par år därefter 
blef jag varfe några ftubbar i de upgrafna di- 
ken, hvarforc min Fader, fom var frånvarande 
vid dikningen, bannade arbcts-folket. Men dc 
päftodo, at inga rötter qvarlåmnades. Vidare 
afgjordes ej denna tvift, utan blef hvar och 
cn vid fin mening. Jag torde vinna mängas 
bifall, om jag ftråcker mina Anmärkningar 
ånnu längre, och fannolikt päftär, at hos ofs 
C 4 finnas 
