41 T^767^ Jati; Febn Mart 
ofvanpa, famt dåruridel' dy och bråntorf^ och 
dåji tråd-rottcr, dem vi ej blifve varfc, forrån 
Kärret grafves och dikas, eller eld fortår 6f- 
Verfta fega flcorpan, h varpå våra omtalta tråd- 
rötter gifves tilrålle at vifa fig i dagen. 
Man måfte foreftålla fig, at rötter i Måflar 
ftaplas up pä h varandra 5 eljell: fer jag ej huru 
Rian kan fSrklara, at fä många famlats pä et 
ftållc. Skulle ajla de rötter, fom updragits ur 
omnämnde lilla Afarps Mäfle , fnart i 40 är , och 
fean hånda än upbrytas i 20 eller 30 år, låggas 
ofver Mäflen, finge de ej rum, utan at ftållas ofver 
l)var?mdra i tvä, om ej flerc, lager. Ofakert år 
defsutom, om alla rötter flyta up; En del tor- 
de ock ruttnat eller förvandlats til dy. En myc- 
kenhet dåraf har Naturen nedgråtvit i denna lil- 
la häla, men kanhända ock arbetat mänga hun- 
drade är dårpå, kanfke alt fedan Synda-floden. 
i:do Når bläsvåder faruprora ftora böljor 
i Sjöar, gnagas ftranderna, at Sjo-våxtcr ej trif- 
vas dårpä; då hålles ock en Sjo i lika ftorlek, 
om han har faflia bräddar. Men år jordmå- 
nen los, upbloter och noter vägen bårt fty eken 
dåraf, h varigenom många Sjöar okas i vidden^ 
Når äter Berg, Afar, Holmar, Uddar och Nås 
och andra växter vid ftranderna, hvaraf iktx 
tillandning, at Sjon minflcas. Blir orten ode 
på folk, eller flcogcn får fri våxt kring Sjon, 
okas lugnet. Vide, Al, Pors, Brakved och 
dylika bxifkar växa dä ned på ftranden; Stora 
trän maka fig närmare efter, och Granflcogen in- 
tager omfidcr hela vatturingen. Når den bhr 
fullvåxt > falla gamla tråd ned och ligga fom en 
gora lu, 
allehanda Vafs, Såf> Nåckblad 
k ränts 
