fjo tyZj. Jäiu Féb£ Mart 
i* fa - gärdar eller gator in vid byar, at' af bo^ 
fkapen trampas och beredas til god åkerr^öM. 
Dyet och brån-torfven duga merendels båggé \ 
til brånfle^ menfomde antändas fent^ håf Na- 
turen lagt tilrcds i dem ftubbar, foni en'del 
Jkunna fpåntas til torr-veds-ftickor. Hväd fom 
ej duger til brånfle eller ej behofves dårtil, kåil 
göras nyttigt til åker och ahg^ Om mah kö- 
rer fådan dy på mager åker , och hvar gäng la- 
ftar famma Kårra med mager åker-jord, forer 
den tilbaka och utbreder pa Måflen , famt gö- 
der litet pä hvardera ftället, kan åkerrf löt;» 
tåttras och ny ång efterhand forfkaffas. ^ ^ 
Vil någon hindra få kallade land lofa cllcir 
af Måfle igcnvallade Sjöar, ;at ej vidare våxi 
igen^ bor fkogen vid llrandenm^.afrodjas <;yeh 
bufkar borthuggas, h varefter bps-^ vädret fät 
Tymd och drifvcr böljorna at arbeta på det fgéri- 
landade, fom kan minflcas, om Sjön- åt - nlgot 
ftor. Finner någon fin - rakning vid, at lata 
Sjöar och vattn gro igen, kan fådant befordras^ 
om fkogen far fritt vå^ca och gora lugn vid 
ilranderna, men hårmédl tilgår ganfka län^famt. 
Det torde ej vara få farligt, fom marigen 
tror,, at gora vågar och broar ofvcr KSrr och 
MåfTar^ i fynnerhet om tråd-rottcr finnas darr. 
E3 fädan rot med alla fina grenar fkulie i rent 
vattn ej bara ftor tyngd: en del bära fig ej 
fjcfva, utan liggä qvar pä Sjo-bottn. Meri i 
dy, fä upblott, at man ej kan gä dårpä, har 
jag med flére perfoner ftått på *en fådan hyft 
'Upkommen rot, utan at mårka, det hon något 
fjunkit ned. Dar flere rötter ligga på hvar- 
annan, år bottnen få mycket fak rare at b^oi. 
Där 
