1 3 i 1 767. Apr, Maj . Jan! 
L c. 14.-7, den for in^en annan fort , ån den 
de i Tyfkland vanligen cultivera, fom år läng* 
växt och klar 5 likafom Plinius fager om Algr- 
denfis at den var longus d translucidus. Jag vil 
ntt mcdgifva, at denna nåmndc fort varit verke-- 
ligen dermcd ment 5 men få tor jag ock påfta , at 
cn få ofantelig defs ftorlek til ingen ting gag- 
nat, ty hvar och en vet, at ju mera desfaRåt- 
tikor våxa Hora , defs mera plåga de ock bli 
fvampiga, hvarfore ockfå aldrig någon Trågards- 
tnåilarc fboter om at drifva fina Råttikor^ at de 
må bliffcora. En annan fak år det med min Ra- 
phanus gongylodes, ty ju ftorre den kan våxa, 
JU drygare ftycke har man til at åta, och ehuru- 
vål åfven den kan blifva fvampig , fker dock 
f ådant uppe vjd ofre andan , men ftorre delen 
deraf år fi-ilk och kan bli til nytta. Jag har 
forfokt at låta denna Råttika kokas och kram- 
mas fonder til ett mos, pä famma fått fom man 
brukar gora Rofve-mos , hvilket blifvit godt 
och låtit rått val åta lig. 
Det torde vara fkada, om denna Råttikc- 
fort, fom nu få lyckligt-vis kommit hit, ej fkul- 
le blifva någorlunda allmän , efter den få val 
tål vårt cliraat och lönar mödan at cultivera. 
Jag flvall derfore råkna for ett noje, at af mitt 
lilk forråd meddela firon ät hvilken fom beha- 
gar, få långt det räcker, åfvenfom jag ock re- 
dan deraf lämnat ut til cn och annan af mina vän- 
ner. Dem har jag med det famma rådt, at ej 
få fina fron forr ån vid Midfommars- tiden, dä 
Loppmaflvcn, deras fiende, icke mera år få far- 
lig. Det hjclper då mycket til en frodig våxt, 
om väderleken hXvt regnaktig. Denna forten 
