\767. Jul- Aug. Sept. 23 5r 
IJaiidtverk fåfQOi en bi-nåring, och Tom icke vet 
af, ej eller IkuUe kunna bara någon beikattning 
for fin flogd, ån af Borgare ^ fom {kola lefva 
af fit Handtverk, och dårfore draga fkatt och 
tunga til Kronan och Staden. 
Således händer, at vår Landsbygd hushäl- 
lar for fig fjelf, och Ståderne likaledes for iig 
fjelfve, utan at den ene behofver eller foker ac 
tillita den andra, mer ån i det nodvåndigafte» 
I flika omftåndigheter, och då våra Staders tiU 
verkningar icke kunna befordras til fynnerlig 
utfkeppning^fynes ingen liklighet, at multiplica- 
tion af Borgerfl:apets Ledamöter i hvarjeStad, 
fkal kunna lårdeles hjälpa eller fatta Ståderncs 
rorelfe i båttre (kick^ men val gora de fa, fornt 
med drågelig torftighet IkuUe kunna dårftådes. 
Icfva, ånnu uflarc. Alla mojeliga författningar^ 
vidtagande, fom endaft hafva Stadernas invär- 
tes Politie, Hushållning, Folk-okning med me* 
ra, til foremål. Tynas i fådan ftållning och re- 
lation emot Landsl^ygdcn , bora blifva otilråc- 
kelige til deras trefnad och i ftånd fättande. 
Men om vår Landsbygd vore tätt bebodd, 
eller rättare : Om det efterhand tiltagandc 
antal af Landsbygdens Invånare, hunne fåtta 
Landtbruket i det tilftånd, at til växten i Landt- 
produiterne kunde tilbringa Landtmannen cn 
hålfofam ofvertygelfe om defs forluft af bi- 
näringars idkande, och at Landtbruket fordrar 
fin egen man hel och hällen, Himt med det 
famma fatta Landtmannen i tilftånd, at med 
formon kunna kopa Städernas dyrare men full- 
komligare tilverkningar, häldre ån Landsbygdens 
