238 ti^7^ *Jal; A^i- Sept, 
och 4^ frie arbetarnas biträde , icke färotn t jån- 
ftefoikj ty det fåttet tycks ånnu vara for kpn- 
ftigt och ftridandc emot den fupponerade fri- 
heten, fom (kal qvarhalla arbetarne. De fa de- 
ras hjelp for kläder och ioda, for penningar^ om 
de åro i bruk, eller ock for någon ringa jordtorf^ 
va på Husbondens e^or, om de ånnu åro ut- 
flakade, eller ock pa öppen mark > hvartil ar- 
betaren ingen råttighet af fig f jclf åger alt 
efter fri och otvungen, men tillika faft oCh o- 
ryggelig ofverenskommclfe. Denne arbetaren 
blifver fnart en ny Husbonde, på famma jord- 
lapp, fonr han antingen befitter efter famma o- 
foTanderligä ofverenskommclfe , eller ock har 
fatt i full ågo. Han kan dock icke underlåta 
at under alt detta, fjelf och med fin hela Fa- 
milie> ga famma och andra jordägare, med fit 
arbete tilhanda, i famma mon, fom hans lilla 
jord år otilrlckelig at forforja hans hushåll, och 
öttl den år tilråckelig, fä lägger han dårpå alt 
fitt och de finas arbete, til eget och med det 
famm.a, til Samhållets gemehfama gagn. I få-^ 
dana omftåndigheter okar denne och alle flike 
fä kallade Losdrifvare , folkhopen, och med det 
famma Landsculturen och induftrien. Byarna 
våxa til : det mångahanda arbetet, fom til Landt- 
hushålhiingen fordras, gifver den frie och fåle- 
dcs muntre tilvåxande folkhopen , anledningar 
til århällande af all mojelig fordel: den ene i 
Byen f^ifter fin upmårkfarnhet vid at blott flog- 
da redfkap, den andra at fmida, den tredje at 
Ipinna, den fjerde ät våfva, och fä vidare, til 
hela menighetens tjånfi:^ emot betalnin^v DefTa 
handtcringar idkas i början fom mångflogd , til 
defs 
