314 i7<^7- Od. Nov. Dec, 
Inga Auétorer, få mycket mig bekant Sr, 
hafva meddelt ofs, i fina obfervationer, fadana 
håndelfer^ fom defie tvånne Cafus åro. Val hat- 
va ätfkillige anfört Cafus om hopvuxne M 
der-munnar vid (jelfva forlofsningen , och vid 
manads-reningen, men dar hafva tydeliga or* 
faker förut varit dårtil vållande ^ och handala- 
gen foljakteligen til deras hjälpande helt an- 
norlunda. 
Således finner jag min fkyldighet vara, och 
trodt mig g6ra det allmänna er noje , den fläc- 
kars vändande och barnet, medelft deras liiTs 
räddande, en fkyldighet, och rnina medbroder 
en tjånfl, detta at meddela. 
Sluteligen tillåter mig Låfaren af detta, at 
crindra: at den fornuftigafle och måft forfar- 
ne Accouchcur bor aldrig med prunkande for- 
f åkringar fluta om lycklig framgång af fina O- 
perationer, icke en gäng de lättafte, där alt- 
fammans tyckes fammaniopa til defs nöje: det 
år en fanning hvarom min 30 åri^a pra6tique 
mig ofvertygat. 
Jag åtager mig icke, at om denna fannin- 
gen ofvértyga dem, fom åro mindre hemma i 
konflen, ån de flåfte Barnmorfkor, några Mj- 
dici och Chirurgi, hvilka genall gifva fig ut 
for flora Accoucheurer ^ utan at hafva ntgon 
den ringafte infigt i konflen, eller rätt kun- 
fkap om forlofsningar: Jag vänder mig allenaft 
til dem, fom genom en vidllråckt låsning af de 
beromdafte x^uélorer hafva inhämtat principier- 
na, och uplyfl fig orh fvärigheterna, fom rpo- 
ta i utförandet af forlofsningar emot naturen: 
