5 3 ö ^767, Od. Növ. Dec 
och blifva fpånd. Ett fvraptorae, hvilicrt 
fa mycket mera fortjente Lålcarens upmärkfiim* 
het och tidiga motande, fom forfli renheten vi^ 
fade, at altid når nägon dodde* hade han bu- 
ken mycket updrifven* Hos dem fom kommo 
lig forcy drog det gerila ut til f4:de dygnet^ 
och började då urinen bryta fig, och tungan 
blifva mjuk och ren igen. Nägra fa lag jag fa 
TorOcen^ hvilken då var merendels critilk* Når 
någon dodde^ flcedde det gemenligen på jidc 
dygnet^ da beftåndiga rubfultus tendinum^ den 
updrefna buken ^ excreta involuntana , m. m, 
voro dcrtil foregående tecken. Retabliflemen^ 
tet var gemenligcn långfämmjtre ån fjelfva fjuk* 
domen* 1 början håraf vorö ältid exacerba* 
tioner om aftnarna* Flera veckorna gingo me* 
rcndels ur^ innan de ljuke aldele^ hunnit repa 
fig* Under den tiden var i fynnerhet matfmålt- 
ningen mycket trog och klen^ hvilket förbandt 
reconvalefcenten , at noga välja tjenljg och 1 's 
mat, (amt tygla (In matluft, ty annars hade 
han ftrax indigeftion, och jämväl ofta recidive* 
Curcn emot denna elacka Feber, finner jag^ 
af de obfervätioner jag (jelf kunnat gora, jäm* 
förda med andra Låkarcs forfarenhct, egcntell* 
gen bora beftå i flitiga evacuantia* Jag har re- 
dan omtalt^ huru emetico>laxantia i aldraforfta 
början gemenligcn kunna atbryta denna (\\xk^ 
dom. Om detta juft icke helt och hållet gal- 
ler, fedan fjukdomen fatt fullt infteg, Cd Saer 
man dock tilråckelig anledning, at af fådana 
medel, fom renfa underlifvet, vånta en i mö- 
jeligafte måtton kraftig hjelp , nar man påmint^ 
ner 
