i8 1777^ Jan^ Febr. Mart. 
ning, genom inblandning af den abforberande 
jord 3 fom varit i luftfyra uploft; men den var 
lä ringa, at gipfen fedan, afflvoljd och torkad, 
knapt mårkeligen fans minflcad. 
Med kalicvatten vinnes åfven ut ur detta vat- 
ten ct hvitt praecipitat, fom nåftan helt och 
hållet beftår af magnefia pura, och läledes lo* 
fes i fyror utan fråfning, dock vifa fig några fä 
fråfande partiklar. Efter all anledning, har vatt- 
net hällit bade mer luftfyra, och i hanne up» 
loft nnagnefiajf men defs fqvalpning och blott-i» 
ftållning for värme , haf va pa la lång tid efter- 
hand affkilt den förra 5 och dymedelft falt den 
fcnare. 
I följe af de anförda forfoken, haller läledes 
detta Hafsvattea pä kannan : Kokfalt ä, 48 lod. 
Magnefia falita i, 77 
Gips - - o, Zti. 
Den i luftfyra uplofta magnefian utgjorde 
tnindre ån af et lod. 
Orfaken, hvarfore vattnet pa något djup år 
fran den äcklande vidrighet befriadt, fom i ytan 
gor det obrukbart, tyckes vara den, at de oråk- 
nelige fifkar och kråk, fom do i Hafvet, up- 
fimma och egenteligen forruttna pä ytan. D^t 
år bekant, at döde djur upfvålla och flyta up^ 
få fnart någon invårtes rorelfe börjar arbeta pa 
deras forftoring. Hårtil kommer, at pä ytan år 
gemenfkap meri fria luften, och juft den mångd 
kokfalt närvarande, fom måft befordrar forrut* 
nelfe. Man vet, at detta falt, i liten mångd, pä» 
llcyndar forftoring, då det i tilråckelig quantitet 
tindrar den famma* Mänge tro, at Skaparen 
lagt 
