1777* Jäfi* ^^^^^ Mart. 19 
gora korfs* tecknet, och falla pa fina knån ^ få* 
lom en lom år ilad d i lina böner, fa tilftod han 
(ig dervid intet begrep hafva tåftat, och icke 
dervid förenat något rätt uplat, Häraf vil {lu- 
tas , at den fornåmfta grunden til månniflcans be« 
grep år at hämta af de intryck fom genom 
utvårtes finnen gifvas och bibringas. Och fom 
delTe intrycken gifvas flarkare på vifTe, når en 
eller nagre af dem fela, iä verkar ock dä Sjå- 
len i (amma män ftarkare med fina inre formo- 
genheter» 
Til hvad underbar fullkomlighet lukten åf- 
ven kan upbringa^ hos männifkor, af vana och 
cgenteligt upofvande, når nemligen de ofrige 
utvårtes linnen, och hålil fmakens naturliga for* 
nöiande, icke dervid iär gora något hinder, vi- 
far Negrertvas eKempel på Antillifka oarne, hviN 
ka, lika fom Jagt-hundar, kunna på fpåren up- 
foka andra männifkor, och forftä at fkilja en 
Neger ifrån en Européer. 
RiddiHxn DiGBY anforer eJcempel af en 
yngling, fom under et förödande krig, ifrån fin 
forlla barndom, varit nodfakad hälla fig i flvO* 
gen med fina foråldrar, hvaråft han endafl blif- 
vit upfodd med rötter och växter. Denne kun- 
de pä l]eifva lukten vådra up andra, och veta, 
når någon ankom, lä at han kunde varna fina 
anhöriga for fienden* Når denne federmera blef 
tången, förlorade han, genom Iefnads*{åttets för- 
ändring, fin formogenhet af flark luktj men 
behöll icke dello mindre en del deraf, få at , 
när han blef gift, han fom en hund kunde fkil- 
ja a la pijie, lin Huftru ifrån andra qvinnor. 
B a Hvad 
