6 i?7T* Jan» Febr. Man. 
balkar eller ränder, tjocklek eller tunnhct, famt 
bråddarnes och hornens befkaflfenhet m. hviU 
ka egenfkaper, en gäng inhämtade, han fcdan i 
den f-årdighet behäller i minnet, at han, utan 
at iårdeles uppehålla någon (pelare, kan, i hvad 
flags fpel han lärt, bruka dem til fin fordel ^ 
efter fpelets art Jag har med flit låtit honom ^ 
hemma hos mig, pa Krono Skatte- Hemmanef; 
Våsby i Vallentuna^ med flere deis kamrater, 
fpela åtOwilliga dags fpel, och fedt honom fort 
och val fpela Pc^^f Pafs j^ det lä kallade Mmmd 
W^i^f Tok) et fpel, fom härvarande Bönder kal* 
\^ Filen, (^mt Fm kort. Vid et Slättergille , gaf 
jag honom en gäng en ny kortlek, fom han 
genaft, efter någon ftund, kunde bruka til fpels 
med de andra Bönderna, och det i Herr Öfvcr-» 
ftc-Lieutenanten och Riddaren Ankarströms 
och Majoren Sk6ldarms närvaro, hvilka Her-» 
rar, under det de gjorde mig heder med fit 
befok, roade fig at fe denna karlens färdighet 
8t fpela. 
Jag har noga utrönt, at denne Mannen icke 
cger fin {kickelighet juft i den grad, fom ert 
del Auftorer ömformält om nägon dylik, at kån^ 
m fjelfva fårgorna, icke en gäng kan han pä 
mynt af fjelfva prägelen kanna fivillnaden, men 
val af en annan myntets oliket til tyngd, kan- 
ter och allmännare kännetecken. Man hafvcr pa 
de kort han brukar, utrönt vifla intryck, gjorde 
med naglarna, dem han fjelf päftädt, at med* 
fpelarne ditfatt , dock nekar han fig kunna kån^ 
na något af färgorne. Atftilnader på perfoner 
märker hm eljeft , f?daflr hart en gang lårt ve- 
