i77>- Jan. Febr. Mart, 95 
gjorde derofver omflag, af cnif vulneraire och 
åtticka, h vilket nägot lindrade- Den lo vap 
ingen förändring. Forbandet var torrt och blef 
orordr. Den ii, foga eller ingen fomn: myc- 
ken värk i tören. Den iz, grufvelig vårk i fo* 
ten, hålft ftor-tän och ofra ledgängen med f6r- 
fta Os metatar(i. Sådant biet tilltändet^ mer 
och mindre fvart, intil d. 27. Såret hade imed- 
lertid börjat fuppurera, lå at filt? fvampbiten, 
på 18 dygnet efter inläggningen, uttogs. 
Delen behöll ftåndigt dels naturliga värme ^ 
fårg och känllaj utom någon domning pi. inre 
fidan af läret och benet. Annat kunde icke hel- 
ler väntas, få vida arteren, utom nerven, alle- 
na knuten var. Delens fortvinnande (atrophia) 
var faft mer at befara. 
Under denna brydfamma tiden, anmodade 
jag vår lårde Anatomicus, Herr ProfcfTor Mar- 
tin , at befe denna fjuka och lämna mig fina 
tankar och rad vid del's tilftänd. Af vanlig lär- 
doms-nit, låt Herr Profefibren på Anatomic-fa- 
len infpruta Lärpuls-ådren, för at cydeligen 
derat fe, de från arterens ofra inda utgående 
anfenliga fido-ror, profunda med defs grenar, cir-^ 
cumflexa externa & interna lamt perforans fu* 
perior, genom hvilkas vidgande, den fårades lår 
och ben borde vånta fin mälta blod och fornåm- 
fta underhall i framtiden^ i fall dén ljuke ftul- 
Ic blifva vid lif bibehållen. Defla blodrorgin- 
go frän ftammen, 2| tvår- tum under ligam. 
Fall. och voro iäledes ofkadde, emedan afknyt- 
ninge» var gjord, 4 och |-;dels tum från nämn- 
de 
