t^^f 7* Ang. Sept 
ver ftark hufvud - vårk och at haft Voire la 
tädd. Jag belåg munnen inVårtes, dar alt 
fyntes frifkt , utom uvilk^ fom var litet tad och 
fvuUen^j ttmgan tat ren^ men nog rod^ anfik- 
tet var foriMldt och rédiåct, talet kärt^ häftigt 
^ch atbriitit ^ och han tuggade nedre lappen. 
Modreii klagade», at Öoflen var iä bciynnerlig^ 
t)rolig 0ch viile intet dricka^ öahfedt han iad^ 
lig vara torrtig; jäg mifstänkte dä Rabics^ 
bch bad Mödreh i min oårvato forloka at gif-^. 
Va hoiiom The^vatteh^ men viiå älyneii dtraf^ 
pä långt häll ^ (log han cttipt m^é bagge hån- 
derne och fade med arvfkri, tit han kunde 
dricka, då ock Vildhcren i anfikret okades. Pi 
flere Modrens boner^ tog han et l^he-Ikedblad 
The-Vatten i munnen^ men grinade och f|)otta-^ 
de fti-ax ut det igen. Jag frågade^ om han 
Vore biten af någon hund, men både han och 
Modren nekade, utan trodde hon, at tjöfleri 
liemligeh fallit i vatten, emedan han Varit gan* 
Ita yr och öforvågen, och deraf fatt denna 
i-åddhöga for vatten^ hvartil dock han aldcleÉ 
itiekade- 
Åderlåtning förördnade^ Äfakt arröeft, och 
jag bad Modren höga fråga efter, om galnä 
hUndgir fiinnits i hiifet eller granfkapet, ititd 
Ihvilka han åtminftotté kutide hafva lekt. Efter 
fhiddageli kL 4 kom jag igeh> ådreh Var opnäd 
il. II ^ och vid pafs 4 Unce tagne, fom voro 
utan 
(♦) Urinen Var klar citroh^färgad , med m ljus fty 
utij nägrä timmar före dåden. 
