1777* Od. No v. Dec, 343 
derråttadc mig åfven om orten, dar de finnas, 
iiemL i Lipptau. De voro helt fraä och hade 
figure af halfklul-ne arter. Deras färg var fom 
blekgult vax, och ytan hade antagit en ganflca 
ftark politure. I vattnet blefvo de ganfka fnart 
genomfkinlige, och fingo dä fullkornligen får- 
gen och khuhcten af en ljus Topas, då deremot 
den beO^refne Oculus mundi, nar han år fom 
måft klar, ändock aldrig blir klarare ån en dunkel 
eller ock lius-rodaktig Bcrnilen. Det tyckes 
ock, fom denna färgen vore något klarare, ån 
fjelfva Bernfrenens jag mafie tiHlä, at jag, ehu- 
ru jag dä ännu icke kände Oculus mundi, ge- 
naft tvitlade, om dciTe Stenar voro de ratte, 
emedan jag aldrig kunde upiåcka det eldkol fkenec 
fom Auftorerne lä mycket omtala* Ja min fruk- 
tan tiltog ån mera, dä jag^ hos Herr Profeffbr 
Piller i Tirnau, lag en dylik Sten, och han 
tillika på et ofvertygande lätt bevifte, at dec 
flags Lapis piceus, forn Riddaren von Bqrn, i 
fitt forträffeliga Lithophylacium, Tom. pag. 
5^5, kallar Spatum fieeum fiavo påfiumj ofta' i vatt- 
net blir genomOvinligt. Vi lade ock ftora ftyc- 
ken af denna ljufare Lapis piceus i vatten, och 
låga med llorfta noje, huru nagre bitar i kan- 
ten klarnade. Et ftycke ernådde i fynnerhet all 
mojelig durkligtighet. Om man nu äter ofver- 
vågar de Chemiika forfok , fora HerrPörs:, in 
Aétis Lipfien(i.bus , Tom, pag. ifS, och 
Herr von Born anftäilt med Bernilens-arterne, 
och de lom jag anfört om Oculus mundi, faller 
det icke fvart at ikilja dcffe tvä ften-arter frän 
hvarandra, . Endaft det , at Bcrnftenen Oriälter 
lått i elden, har en glasartig textur, ger ibland 
Z 4 ' ' eld 
