'i77<^- Jan. Febr. Mait. 
^:o, Hafva de bodt uti et och farnma rum^ 
hvilket dock på intet lätt befunnits ofundt. 
^ Kvad orfiiken til deras dod angår 5 bor den 
igenfinnas uti fjelfva ljukdomen. Det år icke 
nägot nytt 5 at underlighet i Froflbr mycket li- 
der, iårdeles hos dem^ fem långe antaftas der- 
af. Kommer nu hårtil en elak ftållning hog 
den ljuke, fega våtfkorj tjock blod^ (å öfver-^ 
lallas de inra delarna i famma mån häraf, och 
blifva lidande. Således upkomma ofta obftru* 
dioner i Lefren, Pancreas och Tarm - kåxets 
körtlar, m^ m.3 och at uti en envis Tettianaj 
fom börjats om hoden, Mjälten varit mycket 
upfvuUen, intygar redan GALEiqus. Syden- 
HAM talar om Mjältens fvullnad och hårdhet: 
hos barn i Froffor, hvilket han likväl håller fö- 
re vara et godt tecken, hvarvid febren gerna 
ofvergifver dem. Van SWieten tror äter, at 
män ofta har fortagit fig pä hårdheten i mjäl- 
ten, då han faft häldre haft anledning, at til* 
flcrifva tarmen Coloh denne forftoppning , fom 
vid mjältens regio gor en flexusj emedan fåda- 
ne hårdheter forr blifvit uplofte, ån man det i 
mjältens fvullnad kunnat förmoda. 
Men utan at tala om verkeliga fcirrher och 
hårdheter i mjälten, vågar jag likvål, for min 
del, falla på den tankan, at denna inelfva i 
Frofför oftare Ir mer eller mindre lidande, än 
vi det i allmänhet tro. Defs lofa fammanfått- 
ning medgifvef ju, at han vid blodets påtryc* 
kände kan, icke olik en Svamp, emottaga och 
inrymma en myckenhet blod , fom ftundom åftad* 
kommer fvullnad och ömhet vid påtagandet, famc 
