I fjé, Apr. Maj. Jun^ i % | 
^or och Måflar, lårer blifva anfenlig. Rothuggr 
jiing på kärren lårer blifva rått iä befvårlig och 
dyr, fom på härd- vallen, ftenbrytningen inbe-? 
räknad. Med plöjningen, for forfta gången, går 
foga lättare pä kärren , ån på hårdvallen , ( Se 
Bar, Brauners afhandling, pag. 94). Utom 
defs kan vara mårkelig flvillnad på godheten af 
både alf och matjord, imellan hård-vall och kårr. 
Om en hårdvall blifver val upodlad , anfad och 
godd , år man på den famma mera låker om bor-? 
fli^ iådesvåxt och kärnfull låd, ån pä myror och 
maflar , dår man ofta får ringa och flo låd , ehu? 
ru de varit val både brukade och gödde, iå framc 
de icke blifvit lä djupt utdikade, at alt vattnet 
fätt utur dem aflopa. Lemnas någon dåld un- 
der gyttjan outdikad, har hela tåltet deromkring 
olagenhet och känning , icke allenaft af defs fy- 
ra, hvar med forftås den fuktighet, fom myr- 
jorden lika fom en fvamp drager til fig, utan 
pck af de elaka och kalla dunfter och ångor 
fom ftåndigt upftiga ifrån en lådan vattu-häla* 
Hår vid faller mig i minnets hvad for flera 
ar fedan hånde framledne Probften Westbeck, 
hvilken nedlade mycket arbete och ftor koftnad 
pä en Måfle uti Loffta Socken, den han omfi- 
fler til en del, val brukad och godd, låt belå 
ined Råg, fom pä halmen vifte fig ganfka fro? 
dig, men til kärnan blef lä flo, fvart och odu- 
gelig, at ingen ville deraf kopa och nyttja eq 
fenda tunna. Samma måffe ligger nu, utom når 
pon del af defs laggar, aldeles i odesmål. 
Min affigt år dock ingalunda, at med de/Ta 
yllmcnta anmärkningar vilja förringa värdet al 
